Справа № 545/1719/16-к
Провадження № 2/545/43/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

при секретарі Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в межах кримінального провадження звернулися до Полтавського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 15.01.2016 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на 171 км автодороги Суми-Полтава із сторони смт. Диканька в напрямку м. Полтави, в порушення вимог п.п.19.1. (а) т-31.6 (б) Правил дорожнього руху, у нічний час доби рухався із вимкненим світлом фар свого автомобіля, внаслідок чого при виконанні маневру повороту ліворуч автомобіля ВАЗ 111830 д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 із пасажиром ОСОБА_1 , та при виконанні маневру обгону автомобілем SKODA OCTAVIA, відбулось їхнє зіткнення. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 12560 грн. , моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та судові витрати в розмірі 1500 грн. ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 43119,34 грн., витрати на проведення експертного дослідження автомобіля у розмірі 2000 грн., вартість лікування у розмірі 5321,95 грн., втрату заробітної плати за період непрацездатності та лікування у розмірі 3149,40 грн., за послуги адвоката 5500 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року залучено до участі у справі співвідповідачем Публічне акціонерне товариство « Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

ОСОБА_2 надав змінену позовну заяву, згідно з якою просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь завдану майнову шкоду в сумі 44779,52 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 10000 грн., всього 104770 грн. 52 коп., а також просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на його користь 34647, 99 грн. вартості ремонту автомобіля.

ОСОБА_1 надав змінену позовну заяву, згідно з якою просив: поновити пропущений строк на стягнення страхової суми з ПАТ «НАСК «Оранта»; стягнути з ОСОБА_3 на його користь завдану матеріальну шкоду в сумі 25000 грн., моральну шкоду в сумі 30000 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5000 грн.; стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» матеріальну шкоду - 20000 грн. та моральну шкоду - 20000 грн.

Позивачі та їхній представник у судове засідання не з`явились, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник співвідповідача - ОСОБА_3 - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, не заперечував стосовно стягнення матеріальної шкоди з НАСК «Оранта», а в частині стягнення моральної шкоди визнав в розмірі по 6000 грн. кожному позивачу з врахуванням того, що під час розгляду кримінального провадження ним було відшкодовано по 4000 грн. моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; просив зобов`язати позивача повернути йому пошкоджені деталі після сплати вартості матеріального збитку.

Представник співвідповідача - ПАТ «НАСК «Оранта» - подав відзиви та пояснення на уточнені позовні заяви, у яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 32 647,99 грн. та 2000 грн. витрат позивача за проведення експертизи не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення із заявою про страхове відшкодування із встановленим переліком документів до заяви; позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення витрат на лікування визнають частково в розмірі 10223,43 грн. (5843,09 витрати на лікування + 4380,34 грн. - розмір неотриманих доходів за час тимчасової непрацездатності) та моральну шкоду визнають у розмірі 5% за шкоду заподіяної здоров`ю - 511,17 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 20000 грн. відшкодування завданої здоров`ю, визнають частково в розмірі 1509,10 грн. ( 131,10 грн. витрати на лікування + 1378 грн. розмір допомоги непрацюючому за час його тимчасової непрацездатності), вимоги про стягнення моральної шкоди визнають у розмірі 5 % за шкоду заподіяної здоров`ю - 75,46 грн.

Третя особа - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 , 15 січня 2016 року, приблизно о 16 год. 45 хв., керуючи автомобілем SKODА OCTAVIA д. н. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_4 , рухався по автодорозі Суми-Полтава із сторони смт. Диканька в напрямку м. Полтави. У цей час попереду нього у попутному напрямку рухався автомобіль ВАЗ 111830 д. н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 із пасажиром ОСОБА_1 . Рухаючись по 171 - му км автодороги Суми-Полтава водій автомобіля SKODА OCTAVIA д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 19.1 (а) т - 31.6 ( б ) Правил дорожнього руху, у нічний час доби рухався із вимкненим світлом фар свого автомобіля, внаслідок чого при виконанні маневру повороту ліворуч автомобіля ВАЗ 111830 д.н.з. НОМЕР_2 та при виконанні маневру обгону автомобілем SKODA OCTAVIA д. н. НОМЕР_1 відбулось їхнє зіткнення. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я. Згідно з вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту строком 6 (шість) місяців без позбавленням права керування транспортними засобами; ОСОБА_3 звільнений від відбуття покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 року; цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 79742 грн. 87 коп. матеріальних збитків, 50 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, та витрати на правову допомогу в розмірі 19000 грн.; цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 42260 грн. матеріальних збитків, 60 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. (а.с.8-11).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.06.2018 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2017 року в частині цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.12-14).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № АЕ / 5108666 ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «НАСК «Оранта», страхові суми (ліміт відповідальності страховика) за цим полісом визначені у розмірах: 50 000 грн. за шкоду, завдану майну потерпілих, 100 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілих, за умови франшизи - 510 грн. (а.с.59). 25.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою-повідомленням про ДТП (а.с.101). 18.07.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернулися до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування пошкоджень автомобіля у розмірі 32644,99 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 2000 грн. (а.с.43). 05.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. (а.с.159). 05.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 200000 грн. (а.с.172).

Таким чином, спір між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та виплати страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: - навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; -неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, позовні вимоги в часті стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 майнової шкоди в частині стягнення вартості ремонту автомобіля у розмірі 34647, 99 грн. не підлягає задоволенню, оскільки пропущений строк звернення із заявою про страхове відшкодування (кінцевий строк звернення 15.01.2017 року).

Клопотання позивача про поновлення річного строку є необґрунтованими, оскільки річний строк є присічним та поновленню не підлягає.

Зазначене вище узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеними у постановах від 19 грудня 2018 року у справі №761/8048/16-ц, від 6 березня 2019 року у справі № 465/6315/16-ц.

Згідно з п.24.1 ст.24 Закону України № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним

закладом охорони здоров`я.

Також ст.25 Закону України № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Як вбачається з довідок ПАТ «Укртрансгаз» від 04.04.2016 року та від 29.11.2016 року, втрата по заробітній платі ОСОБА_2 склала 4380 грн. 34 коп. (а.с.177,178). Згідно з розрахунковими документами на лікування ОСОБА_2 витрачено 5843,09 грн.(а.с.4,175).

Таким чином, матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю ОСОБА_2 , підлягає страховому відшкодуванню НАСК «Оранта» у розмірі 10 223,43 грн. , що складається з :

-5843,09 - підтверджені витрати на лікування;

-4380,34 грн. - розмір неотриманих доходів за час його тимчасової непрацездатності.

Згідно з розрахунковим чеком ОСОБА_1 витратив на лікування 131,10 грн. (а.с.162), а також враховуючи, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП був студентом, тобто непрацюючою повнолітньою особою, йому передбачена допомога у розмірі 1378 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на момент скоєння ДТП).

Таким чином, матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю ОСОБА_1 , підлягає страховому відшкодуванню НАСК «Оранта» у розмірі 1509,10 грн., що складається з :

-131,10 грн.- підтверджені витрати на лікування;

-1378 грн. - допомога непрацюючому за час його тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, з НАСК «Оранта» підлягає стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 у розмірі 511,17 грн. (10223,43*5%), а на користь ОСОБА_1 75,46 грн. (1509,10*5%).

Позовні вимоги щодо стягнення шкоди з ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як вбачається з висновку судово-автотоварознавчої експертизи від 23.01.2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу ОСОБА_2 , пошкодженого внаслідок ДТП марки «ВАЗ-111830 KALINA» д.н.з. НОМЕР_2 складає 32 647,99 грн., а вартість витрат на проведення експертизи - 2000 грн., всього 34647,99 грн.

Згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи, фактичний розмір завданої майнової шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перевищує суми страхового відшкодування, тому позовні вимоги в цій частині до ОСОБА_3 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-176 цс 18 від 4 липня 2018 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Разом з тим, з урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, суд вважає, що розумним та обґрунтованим є розмір моральної шкоди у 20 000 грн. кожному з позивачів.

При вирішенні спору суд враховує, що частково - по 4000 грн. кожному - моральна шкода була відшкодована відповідачем під час розгляду кримінального провадження.

Отже, з урахуванням того, що моральна шкода частково відшкодовується НАСК «Оранта», тому з ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана ОСОБА_1 у розмірі 15924,54 грн. (16 000 грн. - 75,46 грн.) та ОСОБА_2 у розмірі 15 488,83 грн. (16000 грн. - 511,17 грн. ).

Згідно з положеннями ст133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, тому на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з акту від 27.12.2018 року вартість наданих правових послуг ОСОБА_2 і виконаних робіт адвокатом Павленком А.І. складає 16210 грн., але по обоюдній домовленості загальна сума оплати зменшена до 10000 грн. Згідно з актом від 27.12.2018 року вартість наданих правових послуг ОСОБА_1 і виконаних робіт адвокатом Павленком А.І. складає 16210 грн., але по обоюдній домовленості загальна сума оплати зменшена до 5000 грн.

Разом з тим, у матеріалах справи містяться квитанції про оплату послуг за надання правової допомоги ОСОБА_2 на суму 21000 грн. (а.с.199,201-205) та ОСОБА_1 на суму 3000 грн. (а.с.6,200).

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи обсяг задоволених позовних вимог з відповідачів підлягають стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, а саме: з ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, на користь ОСОБА_2 у розмірі 1194,73 грн., та на користь ОСОБА_1 у розмірі 838,10 грн.; з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 у розмірі 831,17 грн. та на користь ОСОБА_1 у розмірі 83,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 263,265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1509 грн. 10 коп., моральну шкоду у розмірі 75 грн.46 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 83,40 грн., всього 1667,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 924,54 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 838,10 грн., всього - 16762,64 грн.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 10223 грн. 43 коп., моральну шкоду у розмірі 551 грн.17 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 831,17 грн., всього 11605,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 15488,83 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 1194,73 грн., всього - 16683,56 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошенняшляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк