Справа № 703/400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

за участю представника позивача Геріх М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,6929 га., яка розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Спадщину після його смерті прийняв він так як фактично проживав разом із спадкодавцем, однак нотаріус не може видати йому свідоцтво про прийняття спадщини в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, відтак, звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,6929 га., яка розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, крім того, на предмет доведеності проживання його довірителя із спадкодавцем просив допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Представник Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, сільський голова надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 яке видане 2 січня 2018 року виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.7).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 1 серпня 2017 року за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку розміром 3,6929 га., яка розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 8).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником земельної ділянки площею 3,6929 га., яка розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області є ОСОБА_2 (а.с. 12).

Як вбачається з листа Смілянської державної нотаріальної контори від 8 травня 2019 року №952/01-16 із заявами до Смілянської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_1 був двоюрідним братом ОСОБА_2 Останній часто хворів, тому позивач доглядав його, проживав з ним за однією адресою та поховав за власні кошти.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається факт належності на праві приватної власності земельної ділянки спадкодавцю. Однак, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса, відтак його звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, окрім того, право власності на земельну ділянку було зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію на час видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 392,1216,1217, 1218, 1225, 1264, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, ст. 125 ЗК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування»,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,6929 га., яка розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98434810 зареєстрованого 22 вересня 2017 року, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Попівська сільська рада Смілянського району Черкаської області, вул. Леніна, 84 с. Попівка Смілянського району Черкаської області.

Головуючий О.П.Опалинська