ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Харків

справа № 623/390/17

провадження № 22-ц/818/2508/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бурлаки І.В., Бровченка І.О.

за участю секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи -

представника позивача - ОСОБА_3

представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Халіної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, Ізюмської районної державної адміністрації про визнання права на включення до списку та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за апеляційною скаргою представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Халіної Марини Вікторівни на додаткове рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2018 року, ухвалене суддею - Винниченко П.П., в залі суду в м. Ізюм, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Бражківської сільської ради, Ізюмської районної державної адміністрації про визнання права на включення до списку та отримання сертифікату на право на земельну (частку) пай, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

Після смерті матері вона як спадкоємець першої черги по закону у встановлений строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво на спадщину по закону.

Проте, при отриманні свідоцтва їй не було відомо, що її мати має право, як колишній член колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва, розташованого на території Ізюмського району Бражківської сільської ради Харківської області (далі КСП ім. Чапаєва), на земельну частку (пай), розпайованого КСП ім. Чапаєва, в якому вона працювала до 1978 року, тобто до виходу на пенсію.

Згідно листа Управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області № 29-20.02-0.3-2245/2-16 від 27 липня 2016 року у додатку до державного акту на право колективної власності за землю від 16 лютого 1996 року серія НОМЕР_1 та списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва її мати - ОСОБА_2 не значиться.

Згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Чапаєва земельна ділянка (пай) за нею не зареєстрована.

Проте, невнесення ОСОБА_2 до зазначеного вище списку та державного акту позбавило її права на земельну частку з урахуванням того, що на час розпаювання КСП ім. Чапаєва вона залишалася членом КСП та як колгоспний пенсіонер мала право на отримання земельного паю, який складав 13,5 умовних кадастрових гектарів.

У зв`язку з чим, позивач просила суд визнати право на включення до списку та отримання сертифікату на земельну частку (пай) земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області, після смерті ОСОБА_2 , та визнати за нею право на земельну (частку) пай земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області розміром 13,5 умовних кадастрових гектар, у порядку спадкування.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені, проти позову не заперечували (а.с. 43-44).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, Ізюмської районної державної адміністрації про визнання права на включення до списку та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задоволено. Визнано право на включення до списку та отримання сертифікату на земельну частку (пай) земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівське Балаклійського району Харківської області. Визнано за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області, розміром 13,5 умовних кадастрових гектар, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набрало законної сили.

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просила суд викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: визнати право на включення до списку та отримання сертифікату на земельну частку (пай) земель державного резервного фонду на території Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівське Балаклійського району Харківської області. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) земель державного резервного фонду на території Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, розміром 13,5 умовних кадастрових гектар, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не може бути виконане, оскільки згідно відповіді Бражнківської сільської ради Ізюмського району Харківської області в наявності на території сільської ради вільних земель сільськогосподарського призначення резервного фонду, переданих розпайованим КСП ім. Чапаєва, немає.

Відсутні такі землі і на території Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

Проте, землі державного резервного фонду та землі запасу є в наявності.

У зв`язку з чим просила суд про задоволення її заяви.

Додатковим рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2018 року по справі № 623/390/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, Ізюмської районної державної адміністрації про визнання права на включення до списку та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, резолютивна частина рішення викладена в наступній редакції:

визнано право на включення до списку та отримання сертифікату на земельну частку (пай) земель державного резервного фонду на території Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівське Балаклійського району Харківської області.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) земель державного резервного фонду на території Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, розміром 13,5 умовних кадастрових гектар, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі представник Головного управління Держгеокадастру в Харківській області Халіна М.В. просить скасувати додаткове рішення суду, посилаючись на ті обставини, що додаткове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення, яке впливає на права та обов`язки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, при цьому вони не були залучені до участі у справі.

Крім того, перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, передбачений ст. 270 ЦПК України, є вичерпним.

Підстави, зазначені позивачем для ухвалення додаткового рішення, не відповідають вищенаведеним вимогам закону, у зв`язку з чим заява про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою.

Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не взяв до уваги і ті обставини, що фактично цим рішенням була змінена форма власності земель, право на які було вирішено рішенням суду, яке набуло чинності, що відповідно змінює і розпорядника спірних земель у відповідності до вимог чинного законодавства.

В суді апеляційної інстанції представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Халіна М.В. підтримувала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представники Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області та Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені (а.с. 130 -132, 134).

Вислухавши пояснення представників скаржника, позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки оскаржується в апеляційному порядку лише додаткове рішення суду, то колегія суддів переглядаючи справу в межах апеляційної скарги, законність та обґрунтованість основного рішення суду від 29 березня 2017 року не перевіряє.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив із того, що оскільки за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, але зазначена ділянка їй не може бути виділена із земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області, як зазначено в рішенні суду, то є правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, Ізюмської районної державної адміністрації про визнання права на включення до списку та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задоволено. Визнано право на включення до списку та отримання сертифікату на земельну частку (пай) земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівське Балаклійського району Харківської області. Визнано за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) земель резервного фонду, переданого додатково в колективну власність розпайованого КСП ім. Чапаєва Ізюмського району Харківської області, розміром 13,5 умовних кадастрових гектар, після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48-50).

Резолютивна частина рішення суду у повному обсязі відповідає вимогам позовної заяви, яка була подана до суду ОСОБА_1 (а.с. 4-8).

Згідно з частиною 1 статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частиною 8 статті 268 ЦПК України передбачено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначних цим кодексом.

За змістом частини1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і на умовах, передбачених статтею 220 (стаття 270 ЦПК України 2017 року) ЦПК України, воно не може змінювати суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просила визнати право на земельну частку (пай) земель державного резервного фонду (а.с. 61-62).

Проте, із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона ставила питання про визнання право на земельну частку із земель резервного фонду розпайованого КСП ім. Чапаєва (а.с. 4-8).

Отже, в заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просила суд не тільки змінити суть ухваленого судом першої інстанції судового рішення, а й вийти за межі пред`явлених позовних вимог.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву та ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції порушив вимоги частини 1 статті 13, частини 8 статті 268 ЦПК України, оскільки змінив резолютивну частину судового рішення, яке набрало законної сили, та вийшов за межі позовних вимог.

Крім того, при ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції фактично змінив форму власності земель, право на які було визнано рішенням суду, що відповідно змінює і розпорядника таких земель у відповідності до вимог чинного законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України та із 01 січня 2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Проте, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не було долучено до участі у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим додаткове рішення суду на підставі пунктів 3,4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалює нове судове рішення, яким відмовляє ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з позивача на користь Головного управління Держгеокадастру в Харківській області судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 960,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 13, ст. 268, ст. 270, ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Халіної Марини Вікторівни - задовольнити.

Додаткове рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2018 року- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судовий збір в сумі 960,00 (дев`ятсот шістдесят гривень) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.В. Бурлака

І.О. Бровченко