КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року місто Київ

Справа 361/2064/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7110/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретарі судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року (у складі судді Петришин Н.М., інформація щодо складання повного тексту відсутня)

в справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про накладення стягнення на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що товаришував з ОСОБА_3 , який часто звертався до нього за допомогою . У 2006 році ОСОБА_3 звернувся до нього із проханням допомогти і запропонував оформити на позивача договір дарування домоволодіння та скласти заповіт на земельні ділянки. Оскільки право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 , які він отримав як паї після реформування КСП, не було оформлене, а виготовлення правовстановлюючих документів мало коштувати 3 115 грн., тому ОСОБА_3 погодився оформити на вказану суму договір позики із позивачем, який посвідчений приватним нотаріусом Кутовою Т.А. 18 квітня 2006 року. На даний час цей борг виріс до 20 тисяч гривень.

Так як ОСОБА_3 не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором, то запропонував скласти заповіт на користь позивача щодо земельних ділянок (паїв). На протязі життя позивач постійно надавав фінансову допомогу ОСОБА_3 , яка на день смерті перевищила 12 000 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Позивач звернувся до нотаріальної контори із вимогою кредитора про погашення заборгованості, проте отримав від нотаріуса відмову із роз`ясненням прав. Також позивач звертався до спадкоємця ОСОБА_2 із вимогою про погашення боргу одним платежем, однак вона відмовилась від виконання зобов`язань.

У позові позивач просив: накласти стягнення на спадкове майно, отримане ОСОБА_2 , що складається із земельних ділянок, право власності на які підтверджено державними актами площею 0, 7879 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 та площею 0, 3676 га з кадастровими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про накладення стягнення на спадкове майно відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 29 березня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити наступні вимоги:

встановити розмір грошового боргу простроченої суми по договору позики між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_3 , з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошових зобов`язань, також з урахування нарахованих сум процентної ставки за весь період користування сумою позики, що дорівнює обліковій ставці Національного банку України (3% річної ставки) (без 3% штрафних санкцій за кожний рік прострочення на суму боргу), яка складається з добутку трьох процентів річних на прострочену суму, яка відповідає повній сумі позики та з врахування всього часу відмови спадкоємцем виконати вимоги законодавства перед кредитором, на суму 36 000,00(тридцять шість тисяч) гривень;

накласти стягнення на майно спадкоємця ОСОБА_2 , що складається із земельних ділянок площею 0,7879 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та площею 0,3676 га кадастровим номером НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилався на не повне встановлення обставини справи в частині причин через які був пропущений строк позовної давностіється , наявність заповіту на користь позивача;

також позивач посилався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, суд не врахував, що позивачу не було відомо про існування нового заповіту, відповідно до якого він втратив право успадкувати майно ОСОБА_3

невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи ;

порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме порушення статті 186,197, 200 ЦПК України, у частині залишення позову без розгляду, а також недодержання вимог ст.ст. 222,227,228,229,214 ЦПК України;

неправильне застосування норм матеріального права, у частині незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме ст. 1281 ЦК України, в якій зазначений і порядок і строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця , а також ст. 608 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення та заява, в якій з врахуванням стану здоров`я заявника, він просить розглянути справу в найкоротший строк та додає виписний епікриз з історії хвороби.

Від третьої особи надійшов лист про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

В судове засідання апеляційного суду позивач доводи скарги підтримав.

Відповідачка проти задоволення скарги заперечувала .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 . (а.с 92.)

28 листопада 2017 року Броварською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа до майна померлого 05 листопада 2017 року ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину за заповітом, посвідченим 11.12.2015 року за р. № 1083 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Карповичем О.М., згідно якого померлий заповів їй все своє майно.

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 08 серпня 2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. за р. № 2664, згідно якого ОСОБА_3 заповів йому земельні ділянки 0,7879 га кадастровий номер НОМЕР_1 , земельної ділянки площею 0,3676 га кадастрові номери НОМЕР_4 , НОМЕР_3 .

13 лютого 2018 року до Броварської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_1 , як кредитора спадкодавця ОСОБА_3 , який зазначив кредитну заборгованість, яка рахується за спадкодавцем в сумі 20614 грн. 87 коп. відповідно до договору позики, посвідченого 18.04.2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Кутовою Т.А., та витрати, які були понесені на виготовлення ним правовстановлюючих документів на земельні ділянки та забезпечення життєдіяльності ОСОБА_3 .

У листі завідувача нотаріальної контори №528/02-14 від 15.02.2018 року, адресованому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , роз`яснено, що заповіт, посвідчений 11.12.2015 року за р. № 1083 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Карповичем О.М., скасував заповіт, посвідчений від імені померлого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. 08 серпня 2006 року за р. № 2664. Отже, ОСОБА_1 не має права на спадкування на земельні ділянки 0,7879 га кадастровий номер НОМЕР_1 , земельні ділянки площею 0,3676 га кадастрові номери НОМЕР_4 , НОМЕР_3 . (а.с. 11)

Крім того, у цьому ж листі запропоновано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішити питання щодо погашення в безспірному порядку кредитних зобов`язань.

Отже, судом встановлено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2

Також судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного 18 квітня 2006 року, ОСОБА_1 (позикодавець) передає у власність ОСОБА_3 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 3 115 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Кутовою Т.А., зареєстровано в реєстрі за №2077. (а.с. 4)

Відповідно до пункту 2 Договору позики позичальник зобов`язується повернути позику в повному розмірі не пізніше 18 квітня 2011 року.

Суду не було надано доказів спадкоємцем ОСОБА_3 про те, що останній вказаний борг повернув.

Оскільки з 18 квітня 2011 року до моменту смерті ОСОБА_3 минуло більше ніж 6 років, а з позовом позивач звернувся в квітні 2018 року , суд встановив, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення боргу за вказаним договором, а тому відповідно до ст. 267 ЦПК України наявні підстави для відмови в позові.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновок суду з приводу пропуску позивачем строку позовної давності з вимогами про стягнення боргу за договром позики, який був укладений в 2006 році, строк виконання якого був визначений 18 квітня 2011 року відповідає встановленим обставинам сравита вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу не врахування судом, обставин, які стали причиною пропуску строку звернення до суду, а саме наявність заповіту на ім`я позивача, відповідно до якого останній після смерті боржника мав право успадкувати земельні ділянки, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання(частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно із ч. ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові .

Відповідачем у справі, яка є правонаступником боржника зроблено заяву про застосування строків позовної давності.

Враховуючи ті обставини, що трирічний строк з моменту порушення права позивача ОСОБА_1 на повернення боргу минув 19 квітня 2014 року, а позов пред`явлений до суду у квітні 2018 року, тобто за межами строку позовної давності, тому колегія суддів приходить до висновку, що суд правомірно відмовив в задоволенні позову.

Посилання позивача на те, що він не пропустив строк, передбачений ст. 1281 ЦК України для звернення з вимогою до спадкоємця боржника, колегія суддів не приймає, так як за обставинами даної справи позивач пропустив трирічний строк звернення з вимогами до боржника, а відповідно втратив право на повернення боргу в судовому порядку як від боржника так і від його правонаступників.

Посилання на наявність заповіту на своє ім`я та необізнаність про складання заповіту на користь відповідача, колегія суддів не визнає поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки заповіт це односторонній правочин, який на час його складання не надавав жодних гарантій позивачу, що до моменту смерті боржника він не буде змінений чи останній не складе іншого заповіту, а відповідно позивач , мав бути обізнаний з природою заповіту та допустивши розумну обачність мав розуміти, що наявність заповіту жодним чином не може виступати забезпеченням повернення коштів, які він передав у борг.

Позивач не довів, наявності прямого причинного зв`язку між складанням заповіту на його ім`я в 2006 році та договром позики. Суду не були надані докази зміни строків виконання боргових зобов`язань, у зв`язку із складанням заповіту , а тому з позовом до суду позивач був зобов`язаний звернутись в межах трирічного строку, визначеного Законом.

Посилання позивача на порушення судом ст. 608 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання з приводу повернення боргу не припиняється у зв`язку зі смертю боржника, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до вимог закону до правонаступників боржника перейшло право після закінчення строку позовної давності в добровільному порядку виконати зобов`язання за договром позики, проте до них також перейшло і право заявляти в суді про пропуск строку позовної давності, що і було зроблено ОСОБА_2 , а судом не були визнані поважними причини пропуску такого строку, що відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

Посилання позивача на надання ОСОБА_3 фінансової і матеріальної допомоги на суму більше 12 000 грн на законність ухваленого рішення в межах заявлених позовних вимог не впливає та є недоведеним.

Доводи апеляційної скарги з приводу посилання на порушення процесуальних норм з приводу залишення позову без розгляду, колегія суддів також не приймає, оскільки строк звернення до суду позивач пропустив іще за життя боржника і ці обставини не впливають на визначення цього строку.

Посилання на те, що позивач та боржник помилялись щодо природи заповіту, сприймаючи його як забезпечення виконання зобов`язань, то вказані доводи є лише припущенням щодо сприйняття заповіту ОСОБА_3 Колегія суддів виходить з того, що не може бути визнана поважною причиною пропуску строку позовної давності необізнаність особи з юридичними нормами та не знання особою Закону.

Посилання в скарзі на те, що права позивача мають бути захищені з огляду на ст.ст. 3, 8 Конституції України, ст.ст. 2,10,263 ЦПК України, що забезпечує верховенство право у частині захисту порушених прав людини, громадянина, що превалює над іншими міркуваннями у судовому процесі, у тому числі над диспозицією, що витікає із ст.ст. 256, 261,266,267 ЦК України, що створює підстави для відмови у позові, колегія суддів не приймає з огляду на те, що позов подається до спадкоємців боржника, який склавши новий заповіт, скасував попередній заповіт, внаслідок чого позбавив позивача права отримати у спадщину його майно. При цьому принцип верховенства права має однаково застосовуватись як до позивача так і до відповідача у справі, яка не повинна нести відповідальність за наслідки, які спричинило скасування заповіту ОСОБА_3

Посилання на порушення ст.ст. 222,227,228,229,214 ЦПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи, що від сплати судового збору за подання апеляційної скарги заявник звільнений, а апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати за апеляційний розгляд відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367,374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: