ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/172/19
Номер провадження 2-о/292/18/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
28 травня 2019 року смт.Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С.,
секретаря судового засідання Володіної В.В.,
з участю прокурора Тимощука О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в смт.Пулини цивільну справу за заявою заступника керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області Герича Руслана Анатолійовича в інтересах держави в особі Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, заінтересовані особи - Пулинська селищна рада Пулинського району Житомирської області та Пулинська державна нотаріальна контора Житомирської області про визнання спадщини відумерлою,-
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2019 року заступник керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області Герич Р.А. звернувся до суду в інтересах держави в особі Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області із заявою про визнання спащини відумерлою, мотивуючи її тим, що на території Пулинської селищної ради Пулинського району знаходиться майно, яке залишилось без власника та не було передане до комунальної власності територіальної громади.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , яка була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 і померла. У вказаному будинку, крім неї, ніхто не був зареєстрований.
Таким чином, місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 є с.Колодіївка Пулинського району Житомирської області.
В судовому засіданні прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області Тимощук О.О. підтримав заявлені вимоги з вищевикладених підстав та просив суд їх задоволити.
Представник Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області в судове засідання не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, від селищного голови Пулинської селищної ради Житомирської області на адресу суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглядати справу без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнають повністю. Представник заінтересованої особи Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області в судове засідання не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.
Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У зв`язку з цим своєчасне оформлення правового статусу земельних ділянок має загальнодержавне значення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно абз.2 ч.5 ст.56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Відповідно до ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Пунктом 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом сплило не менше одного року.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 роз"яснив, що із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст.555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК України), правила абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР.
Як зазначено вище, згідно положень ЦК УРСР до держави земельна ділянка могла перейти за певних умов згідно норм ст.555, і в держави не було права прийняти чи не прийняти земельну ділянку як спадщину, перехід був безумовний, і посадовим особам певних органів тільки потрібно було вжити конкретних заходів щодо оформлення земельної ділянки, посвідчення факту переходу її до держави. Інші ж спадкоємці мали право, а не обов"язок, спадкування за померлим, і для цього потрібно було вжити заходів, передбачених ст.ст.548, 549 ЦК УРСР.
Таким чином, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 надав роз"яснення як вчиняти в ситуаціях, коли спадщина відкрилась згідно ЦК УРСР, і в той час коли у спадкоємців ще було право на прийняття чи відмову від прийняття спадщини, вступив в силу новий ЦК України.
Як встановлено вище, спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилась до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, більш як за півроку, тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст.555 ЦК УРСР, однак не перейшла, і таким чином до неї застосовуються положення абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, оскільки спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку, передбаченому ст.555 ЦК УРСР, до держави не перейшла, після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не заводилась, ніхто за оформленням спадщини не звертався, померлою заповіт не складався, спадкоємців будь-якої із черг за законом не виявлено, з моменту відкриття спадщини пройшло більше одного року, враховуючи, що іншим способом захистити інтереси держави в даному випадку неможливо, тому суд вважає застосувати до спірних правовідносин положення абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та визнати спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) відумерлою та передати її у власність територіальної громади Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.13, 76-83, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 334-338, 354, 355, п.п.9, 15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.524-526, 548, 549, 555 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.1277 ЦК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Суддя Т.С.Рябенька
Повний текст рішення суду складено 30.05.2019 року.