Справа № 307/2573/18
Провадження № 2/307/564/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Тячівського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , такими, що втратили право на проживання у будинку

АДРЕСА_1 на те, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності НОМЕР_1 від 04.05.2006 р. йому належить нерухоме майно на праві власності в цілому на будинок АДРЕСА_1 .

Кілька років тому сусід попросив його зареєструвати ОСОБА_2 та її дітей у його будинку.

Він це прохання виконав і дав дозвіл на її реєстрацію хоча ні Бабужева ні її діти і будинку ніколи не жили. Місце проживання відповідачки йому не відоме і він не знає яким чином її можна зняти з реєстрації у його будинку.

Просить позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник Тячівського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник органу опіки та піклування в особі Тячівської РДА у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вирішення спору залишила на розсуд суду.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Під час розгляду справи суд встановив, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , що стверджено свідоцтвом про право приватної власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

З довідок Буштинської селищної ради № 2145 від 20.0.82018 р. та № 2217 від 31.08.2018 р.у будинку АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_1 є зарєстровані наступні громадяни ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Відомості про реєстрацію місця проживання на терторії Буштинської селищної ради надані згідно відомостей Тячівського РВ ГУММС України в Закарпатській області. ОСОБА_5 за вищевказаною адресою з 2016 року не проживає.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 разом з дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_5 більше року не проживає у належному позивачу житловому будинику АДРЕСА_1 , та будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їм проживати у даному будинку не наведено, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на проживання в будинку, що належить позивачу.

За таких обставин позовні вимоги про визнання ОСОБА_5 та її дітей, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 та її дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сімсот чотири гривні 80 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 21.05.2019 року.

Головуючий: Гримут В.І.