Справа № 515/1909/18
Провадження № 2/515/253/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Дукіна С.В.

відповідача представника Лиманської сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області Кометіані О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок по праву успадкування за законом, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області померла мати позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач має право успадкувати зазначений будинок в порядку першої черги за законом, тому він звернувся до державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю із заявою щодо відкриття спадкової справи. Відповідно, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 335/1999, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_2 , з причини відсутності правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності на вказане спадкове майно.

Однак, на думку позивача, він вважається таким, що прийняв спадщину, так як на день її відкриття він постійно проживав з спадкодавцем, та подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, виконавши вимоги п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадку.

Зазначені обставини стали причиною звернення останнього до суду з вказаним позовом про визнання за ним права на спадковий житловий будинок, оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування вказаного спадкового майна, він позбавлений можливості.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.21).

18 березня 2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду було витребувано від державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Колісника Д.Ю. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також Інформаційну довідку з єдиного спадкового реєстру заповітів /спадкових договорів/ про наявність чи відсутність заповітів від імені ОСОБА_2 , складених за її життя та дані щодо внесення змін до заповітів, їх скасування, визнання недійсними тощо (а.с.28).

На виконання ухвали суду від державного нотаріуса Колісника Д.Ю. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 335/1999 щодо спадкодавця ОСОБА_2 , яка відкрита нотаріусом 01.10.1999 року (а.с.30-41).

Представник позивачки адвокат Дукін С.В. в підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 42).

Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.24 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

З огляду на належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу без участі представників сторін.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 3 ст.200, частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Як передбачено ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року - в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 , коли діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері ОСОБА_2 в тому числі й на, належний спадкодавцю, житловий будинок, однак отримати свідоцтво про право на спадщину по закону в порядку першої черги через нотаріальну контору він не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на вказану нерухомість, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.11).

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:

- копією технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 20.05.2018 року на замовлення ОСОБА_1 , з якого вбачається план спадкового будинку, характеристика будівель та споруд (а.с.6-7);

- довідкою ТОВ "Татарбунарське РБТІ та РОН" за №161 від 22.05.2008 року, згідно якої право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 17.06.1999 року НОМЕР_7. Вартість спадкового житлового будинку, складає 68271 грн.;

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.12.1998 року (а.с.9), з якої слідує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Татарбунарським районним Бюро РАЦС 17.07.1961 року (а.с.10), з якого вбачається, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- листом нотаріуса №335/1999 від 23.11.2018 року (а.с.11), із якого слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після померлої - ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності померлого на вищезазначене майно;

- копією об`яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" від 28.04.2018 року (а.с.14-15), де в графі "втрачені" значиться: вважати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 17 червня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 ;

-довідкою №691, виданою виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.16), з якої слідує, що згідно обліку погосподарської книги №5, за 1996-2000 роки, ОСОБА_2 , на момент смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї в будинку за цією адресою проживав її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №55777257 від 09.04.2019 року (а.с.31), повідомляється, що за результатами пошуку заповіту після померлої ОСОБА_2 - інформація відсутня. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №55777242 від 09.04.2019 року (а.с.32) також повідомляється, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , Татарбунарською районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 880893, зареєстрована у нотаріуса за №335/99 від 01.10.1999 року по заяві ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини (а.с.35). В матеріалах спадкової справи, наданої нотаріусом на запит суду, наявна, копія свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль ГАЗ 24, державний номерний знак НОМЕР_4 , який отримав у спадщину позивач після смерті матері (а.с. 40 ).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, прийнявши у спадщину автомобіль та фактично успадкувавши після смерті своєї матері ОСОБА_2 належний останній на день смерті житловий будинок, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити на своє ім`я право власності на вищезазначене спадкове майно через відмову нотаріуса, якому необхідно надати правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Однак, позивач позбавлений такої можливості, оскільки за життя спадкодавець втратила його, що є перешкодою для реалізації ним спадкових прав. (а.с.11).

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, враховуючи, що спадкодавцю ОСОБА_2 дійсно належав спадковий житловий будинок АДРЕСА_1 , про що свідчить копія довідки Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.16) та довідок ТОВ "Татарбунарське РБТІ та РОН" за №161 від 22.05.2008 року (а.с.8) та №248 від 22.11.2018 року (а.с.12), позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, а навпаки прийняв спадщину (а.с. 40), інших спадкоємців першої черги немає, оскільки відсутня інформація про це в спадковому реєстрі (а.с.31,32 ), відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с.24), при відсутності можливості вирішити спір у позасудовому порядку, оскільки відновити правовстановлюючий документ на спадкову нерухомість після смерті спадкодавця не передбачено законом, суд вважає, що за ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право власності на спадковий житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.15,16,392 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Одеській області 23.07.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Семенюк