Гусятинський районний суд Тернопільської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2019 р. Справа № 596/1327/17

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.

за участю: представника позивача - адвоката Хом`як О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант") про стягнення 30353, 07 гривень недоплаченого страхового відшкодування, 1791, 25 гривень пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 546, 36 гривень інфляційних витрат, 214, 55 гривень трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування та 3000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с.Оришківці, Гусятинського району, Тернопільської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Зазначене ДТП відбулося в результаті зіткнення трьох транспортних засобів, а саме, за участю: автомобіля «Мазда» 323», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 - позивача по справі та «Санг Йонг Рехтон», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .. В наслідок ДТП водій автомобіля «Мазда» 323», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 від отриманих травм загинув на місці пригоди, водій автомобіля «Санг Йонг Рехтон», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

За фактом ДТП було відкрите кримінальне провадження за №0000144 від 17.08.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Постановою прокурора відділу прокуратури Тернопільської області від 31 грудня 2016 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку із смертю підозрюваного ОСОБА_4 .. Згідно вказаної постанови причиною настання вищезазначеної ДТП є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.3 (б, д), 2.9(а), 11.3 ПДР України.

В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього, належному йому транспортному засобу «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 було завдано значних механічних пошкоджень

Станом на ДТП , цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах керував транспортним засобом «Мазда» 323», р.н. НОМЕР_1 була застрахована у відповідача ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних № АЕ/9554196 від 13.06.2016 року.

Він, 19.08.2016 повідомив відповідача про настання ДТП (страхового випадку) та після отримання повідомлення від відповідача про готовність оцінки завданої матеріальної шкоди 20.02.2017 року звернувся до останніх із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідач 05.05.2017 року здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 49854,88 гривень. Однак, оскільки сума, виплачена відповідачем не покривала навіть половини витрат, необхідних на здійснення відновлювального ремонту, він (шляхом подання адвокатського запиту) звернувся до відповідача із проханням надати інформацію, на підставі чого було визначено саме такий розмір страхового відшкодування.

Листом за №12/1953 від 01.06.2017 року відповідач повідомив представника позивача, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 59825, 85 гривень (з ПДВ), яка була визначена на підставі Звіту № 70-D /23/6 від 13.03.2017 року, який виконаний ТОВ « Промислова компанія «Селтим». З врахуванням п.2 ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу було перераховано суму матеріального збитку без врахування ПДВ - 49854, 88 гривень.

З метою перевірки проведеної оцінки відповідача та з врахуванням того, що автомобіль «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 на той час ще не був відремонтованим, він звернувася до судового експерта з приводу проведення незалежної експертної оцінки завданої шкоди. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №226 від 03.08.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 становить 194756,52 гривень. Вартість матеріального збитку, з урахуванням фізичного зносу, який заподіяно власнику автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 , становить 96249,54 гривень.

З врахуванням наведеного, вважає, що розмір страхового відшкодування, яке підлягало до сплати позивачу становить 80207,95 гривень (без ПДВ).

Позивач вказав, що оскільки відповідачем позивачу частково виплачено страхове відшкодування у розмірі 49854,88 гривень тому сума недоплаченого страхового відшкодування складає 30353, 07 гривень.

Позивач, не погоджується із рішенням відповідача щодо виплати йому суми страхового відшкодування, оскільки вважає що воно прийняте з порушенням норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідача він має право на стягнення неустойки, інфляційних витрат, трьох процентів річних та моральної шкоди.

Посилаючись на наведене просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та додаткові пояснення з врахуванням поданих заперечень на позовну заяву від 16.03.2018 року підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додатковиз поясненнях. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також представник позивач вказав, що оцінювачем ОСОБА_5 складений Звіт про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 за № 70-D /23/6 від 13.03.2017 року з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092. Зокрема, вказаний звіт складений без проведення особистого огляду автомобіля, а лише на підставі акту огляду колісного транспортного засобу від 31.08.2016 року проведеного представником страхової компанії. Крім того, останнім при визначенні вартості завданої шкоди вартість деталей, які підлягають заміні не бралися ціни виробника, а з інтернет мережі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.02.2018 року,17.04.2018 року заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Вказала, що вважає позовні вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

19.08.2016 року до відповідача звернувся позивач із заявою про настання ДТП , що мала місце 17.08.2016 року.

Відповідач, з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 , звернувся до незалежного оцінювача-ТОВ «Промислова компанія «Селтим».

Згідно Звіту №70-D /23/6 від 13.03.2017 року, складеного незалежним експертом ТОВ « Промислова компанія «Селтим», вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 59825,85 гривень ( з ПДВ ) та 49854,88 гривень ( без ПДВ ).

05.05.2017 року відповідачем, на підставі заяви позивача від 20.02.2017 року про виплату страхового відшкодування, згідно якої останній просив здійснити перерахунок страхового відшкодування безпосередньо на його особистий рахунок, було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 49854, 88 гривень. Тому вважає, що відповідач належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за полісом №АЕ/9554196 та відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також вважає, що наданий суду висновок експерта № 226, на який посилається позивач не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.06.2009 року, який би міг спростувати Звіт №70-D /23/6 від 13.03.2017 року, складений незалежним оцінювачем ТОВ « Промислова компанія «Селтим», оскільки згідно п.17 вказаної Постанови Пленуму висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу» і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Також вказала, що відповідачем ніяким чином не порушено строки виплати страхового відшкодування позивачу, тому нарахування інфляції, трьох процентів річних є незаконним та не обґрунтованим, оскільки відповідачем не було прострочено виплату страхового відшкодування.

Вини відповідача в тому, що Звіт незалежного оцінювача ТОВ «Промислова компанія «Селтим» відрізняється від експертного висновку представленого позивачем немає.

Крім того вказала, що з приводу позовної вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, вважає, що з врахуванням положень ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід також відмовити позивачу в її задоволенні, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого і відповідач не має правових підстав для виплати моральної шкоди за вищевказаним Полісом.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_7 підтвердив факт проведення експертного авто-товарознавчого дослідження та складення ним висновку за № 226 від 03.08.2017 року та пояснив, що огляд автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 проводився 26.07.2017 року, із забезпеченням підрозбирання автомобіля, в присутності його власника ОСОБА_1 під час вказаного огляду були виявлені пошкодження, які ним були сфотографовані та зафіксовано у Висновку. Він не може сказати чому наявна різниця між його висновком та Звітом складеним оцінювачем ОСОБА_5 щодо кількості виявлених пошкоджень. У висновку вказані всі виявленні ним пошкодження на автомобілі. Вказав, що у Звіті №70-D /23/6 від 13.03.2017 року не конкретно вказані пошкодження автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 .

Оцінювачем вказані ціни з інтернетресурсу, хоча є ціни офіційних представників регіонів, які є пріоритетними вартості запчастин, які представляють в мережу представники, тому не відомо, чи це ціна оригінальних запчастин чи ні.

Також вказав, що посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача оцінювачу ОСОБА_5 , яке видано в 2014 році, не є дійсним, оскільки, оцінювач має проходити кваліфікацію кожні 2 роки, в той час як Звіт № 70-D /23/6 вказаним оцінювачем складений в березні 2017 року.

Вважає, що не збільшився обсяг пошкоджень на автомобілі, оскільки він не перебував у такому технічному стані, щоб його можна було експлуатувати.

В судовому засіданні оцінювач ОСОБА_5 підтвердив факт складання ним Звіту № 70-D /23/6 від 13.03. 2017 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 та пояснив, що він особисто не оглядав вищевказаний автомобіль. Оцінка ним була проведена за наданими матеріалами страхової компанії. Зокрема були надані акт огляду колісного транспортного засобу, з описаними пошкодженнями на автомобілі, фотографії. Вказав, що згідно Національного стандарту №1 він має право проводити оцінку за наданими матеріалами, якщо вони ним приймаються і про це вказано в Звіті. Представником страхової компанії при огляді автомобіля було виявлено 32 пошкодження, які вказані у акті огляду колісного транспортного засобу від 31.08.2016 року.

Вважає, що не є порушенням п.п. 4.5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092 фіксування 32 пошкоджень на дев`яти фотографіях, оскільки одна фотографія може описувати декілька пошкоджень та фотофіксація об`єкта оцінки може бути не основним для вказівки в звіті. Також вказав, що при визначенні вартості завданої шкоди використовував вартість замінених деталей, які відповідають «цифрам», які дає виробник і тому вважає, що згідно п.4.1 Методики інтернет мережа входить до довідкової документації, а тому він дані про вартість складових частин, які підлягають заміні отримав з інтернет мережі, де містилася інформація щодо джерел оригінальних складників.

Крім того вказав, що звіт було надіслано в страхову компанію після його складення, тобто після 13.03.2017 року на протязі тижня після його складення. На його погляд, сума по пошкодження вказаного автомобіля в його Звіті та у Висновку експерта, проведеного позивачем відрізняються, оскільки ним був взятий бюлетень 1993 року, а експертом - бюлетень 1995 року. Крім того:самі пошкодження відрізняються.

Також зазначив, що вартість запчастин у складеному ним Звіті відрізняється від вартості вказаної у висновку експерта, проведеного на замовлення позивача, оскільки він брав дані з відкритих джерел, в тому числі з мережі інтернет, а експертом вартість запчастин взяті з комп`ютерної програми « Аудатекс», яка адаптовує ціни для ринку дистриб`юторів на території України.

Вказав, що йому не відомо чи були скриті пошкодження на автомобілі. Вартість матеріальних збитків було розраховано із вартості ремонтно-відновлювальних робіт, матеріалів та запчастин, які підлягають заміні з урахуванням зносу.

Щодо підтвердження права на проведення вищевказаної оцінки станом на час складання Звіту, вказав, що коли був наданий запит на проведення оцінки, діяло ще посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, видане йому в грудні 2014 року. Додав до Звіту вказане посвідчення, оскільки не прослідкував. Вказав, що нове посвідчення йому було видано в жовтні 2016 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, допитаних в судовому засіданні незалежного оцінювача ОСОБА_5 , яким складено Звіт №70-D /23/6 від 13.03.2017 року, судового експерта ОСОБА_7, яким складено експертний висновок № 226, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Згідно з вимогами ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.(ст.79 ЦПК України)

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.6 ст.81 ЦПК).

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що 17.08.2016 року о 5 год. 00 хв. на 389 км + 570м. автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Телеблече неподалік с.Оришківці, Гусятинського району відбуласяь дорожньо - транспортна пригода.

Вказана ДТП відбулася в результаті зіткнення трьох транспортних засобів, а саме: за участю автомобіля «Мазда» 323», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля «Мазда - 6» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 - позивача по справі та «Санг Йонг Рехтон», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 ..

В результаті ДТП водій автомобіля «Мазда» 323», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримав травми, від яких помер на місці події. Водій автомобіля «Санг Йонг Рехтон», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження за №0000144 від 17.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою прокурора відділу прокуратури Тернопільської області Кривко Н.І. від 31 грудня 2016 року вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_4 ( а.с. 9). Як вбачається з вказаної постанови причиною настання ДТП є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.3 (б, д); 2.9 (а); 11.3 ПДР України.

Як вказує позивач у позовній заяві в результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього, його автомобілю «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність власника, транспортного засобу «Мазда» 323», р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ "Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АЕ/9554196 ( а.с.10). Термін дії вказаного полісу з 13.06.2016 року до 12.06.2017 року. Страховим полісом передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 200000 грн. та шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000 грн.. Франшиза визначена у розмірі 0.00 грн.

Автомобіль «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 05.05.2012 року. Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу транспортному засобу марки було завдано механічних пошкоджень.

19 серпня 2016 року позивач звернувся до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП.

31.08.2016 року представником страховика за участю позивача на арештмайданчику в м. Чортків проведено зовнішній огляд автомобіля «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу із зазначенням виявлених на ньому пошкоджень.

20 лютого 2017 року позивач звернувся до ТзДВ СК « Альфа-Гарант» із письмовою заявою про страхове відшкодування.

19 квітня 2017 року позивач на підставі ст.ст. 36,37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» звернувся до вказаної вище страхової компанії з проханням повідомити його про прийняте рішення про виплату та розмір страхового відшкодування з урахуванням пені.

05 травня 2017 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 49854, 88 гривень без ПДВ, що підтверджується копією платіжного доручення № ІD-93625 від 05.05.2017 року.

15.05.217 року позивач, шляхом подання адвокатського запиту звернувся до відповідача із проханням надати інформацію, на підставі чого було визначено саме такий розмір страхового відшкодування.

Відповідач 01.06.2017 року у відповідь на вищевказаний запит листом за №12/1953 повідомив представника позивача, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 59825, 85 гривень (з ПДВ), яка була визначена на підставі Звіту № 70-D /23/6 від 13.03.2017 року, який виконаний ТОВ «Промислова компанія «Селтим». З врахуванням п.2 ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу було перераховано суму матеріального збитку без врахування ПДВ - 49854, 88 гривень.

Згідно Звіту № 70-D/23/6 від 13.03.2017 року «Про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 », виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Промислова компанія», а саме, оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення ТзДВ СК «Альфа Гарант» - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження складає 109278,36 грн. з урахуванням ПДВ. Ринкова вартість вказаного автомобіля складає 295790 грн.. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження складає 59825,85 грн. з урахуванням ПДВ, 49854,88 гривень без урахування ПДВ. Дата складання оцінки суб`єктом оціночної діяльності - 13.03.2017 року.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №226 від 03.08.2017 року виконаного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_7 на замовлення позивача ОСОБА_1 - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда-6» р.н. НОМЕР_2 становить 194756,52 гривень. Вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику вказаного автомобіля в наслідок пошкодження у ДТП 17.08.2016 року на момент дослідження становить 96249,54 гривень. Ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 26.07.2017 року без врахування пошкоджень отриманих в і внаслідок ДТП становить 268862,12 гривень.

За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

За змістом положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Враховуючи встановленні обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що позивачу була заподіяна шкода пошкодженням автомобіля «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 на суму 96249,54 гривень.

При цьому, суд приймає до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №226, складений експертом - автотоварознавцем ОСОБА_7 03 серпня 2017 року, оскільки він проведений у відповідності до вимог закону, при безпосередньому огляді транспортного засобу, у присутності позивача, вартість визначено також відповідно до вимог закону відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092.

Таким чином, з урахуванням ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/9554196 - невідшкодованою позивачу залишилася сума завданої матеріальної шкоди у розмірі 30353,07 гнр. з 80207,95 грн. (80207,95 грн. без ПДВ - 49854,88 грн.), яка підлягає до стягнення з відповідача ТзДВ СК "Альфа-Гарант".

Суд не приймає до уваги Звіт про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 № 70-D /23/6 від 13.03.2017 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення страховика, на підставі якого проведено відповідачем позивачу страхове відшкодування, оскільки даний звіт проведено з порушенням встановленого законом порядку, а саме: - без огляду транспортного засобу, хоч згідно п.56 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10.09.2003 року, п. п 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092 передбачено, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: зокрема і письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. Наведені норми закону спростовують посилання оцінювача ОСОБА_5 про те, що останній мав право проводити оцінку за наданими матеріалами страховика без безпосереднього ним огляду автомобіля.

Крім того, оцінювач брав дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні з інтернет мережі, хоч згідно п.п.8.5.10, 8.5.11 вказаної Методики дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні.

Акт огляду колісного транспортного засобу «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 від 31.08.2016 року складений на підставі огляду представника страховика та позивача.

Фотографії долучені страховиком, не є повним відтворенням пошкоджень спричинених в автомобілі «Мазда -6» р.н. НОМЕР_2 .

Крім того, оцінювач ОСОБА_5 , який склав вищезазначений звіт не мав належних повноважень, оскільки посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 5097 ПК від 18 грудня 2014 року на час складення вищевказаного звіту втратило чинність. Будь-якого іншого посвідчення оцінювачем не було надано.

Разом з тим, зазначаючи пошкодження у висновку експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №226, складеному експертом - автотоварознавцем ОСОБА_7 03 серпня 2017 року, останній їх деталізував, вони більш конкретизовані і зазначено додаткові роботи по їхньому відновленні.

Посилання представника відповідача на те, що висновку експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №226 не долучено акт огляду транспортного засобу з переліком виявлених пошкоджень, суд не приймає до уваги, оскільки виявлені пошкодження на автомобілі зазначені в самому експертному висновку.

Посилання представника відповідача на те, що вони виплатили суму страхового відшкодування позивачу, суд не приймає до уваги, оскільки сума виплаченого страхового відшкодування не відповідає сумі спричиненої шкоди.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що позивач підписав акт огляду КТЗ від 31.08.2016 року, складений представником страховика, а тому фактично погодився з пошкодженнями, зазначеними у звіті № 70-D /23/6 від 13.03.2017 року, оскільки позивач не є обізнаний у визначенні вартості пошкоджень та спеціалістом по встановленню пошкоджень та їх виправленню. А також він чекав на проведення експертизи цих пошкоджень, а звіт оцінювача йому не був наданий страховиком для ознайомлення і отриманий ним на його запит від відповідача лише в червні 2017 року, тобто після проведення виплати страховиком йому суми страхового відшкодування у розмірі 49854,88 гривень (без ПДВ). Доказів того, що позивачу був наданий вищевказаний звіт до проведення йому виплати суми страхового відшкодування, представником відповідача не наведено.

Щодо дотримання строків виплати страхового відшкодування судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на дату звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування - 20.02.2017 року, а також з урахуванням змісту ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд вважає, що відповідач - ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» зобов`язаний був виплати повний розмір належного позивачу страхового відшкодування у строк до 21.05.2017 року. Відповідно з 22.05.2017 року у спірних правовідносинах має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Пунктом 21 цієї ж Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Суд вважає, що у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання щодо виплати позивачу страхового відшкодування, з огляду на вищевказані норми закону, з відповідача підлягає стягненню пеня, три проценти річних, а також інфляційні втрати, пов`язані з несвоєчасністю виплати страхового відшкодування.

Згідно наданих позивачем розрахунків, враховуючи суму страхового відшкодування, що підлягала виплаті на користь позивача в розмірі 80207,95 грн.( без ПДВ) за прострочення виплати страхового відшкодування підлягає стягненню:1791,25 грн.-пені за прострочення виплати страхового відшкодування; 546,36 грн. - інфляційних витрат ; 214,55 грн. - трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Оскільки розрахунки проведені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, вони приймаються судом до уваги та враховуються при вирішенні спору.

Посилання представника відповідача про те, що вони не прострочили сплату страхового відшкодування спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що сума страхового відшкодування становить 80207,95 гривень, яку відповідач не сплатила позивачу.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача ТзДВ СК «Альфа Гарант» матеріальної компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. Суд вважає, що вказана вимога також підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду душевними стражданнями, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача відносно нього, яка виявилася у порушенні вимог чинного законодавства про страхування щодо недоплати суми страхового відшкодування, а також порушенні визначених законом строків такої виплати у відповідності до п.2 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України.

Оскільки факт порушення вимог чинного законодавства про страхування щодо недоплати суми страхового відшкодування, а також порушення визначених законом строків такої виплати є доведеним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди слід задовольнити.

Посилання представника відповідача про те, що позивач не звертався про відшкодування моральної шкоди в досудовому порядку у відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд не приймає до уваги, оскільки позивач звернувся про стягнення моральної шкоди у зв`язку з неналежним проведенням виплати встановлених сум.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 23, 526,530, 625, 980 ЦК України, ст. ст. 5, 22, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, Національним стандартом №1 « Загальні принципи оцінки майна та майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 10.09.2003 року № 1440, керуючись ст. ст. 3, 4,10, 12,13,81,89 141, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи НОМЕР_5) 30 353 (тридцять тисяч триста п`ятдесят три) гривні 07 копійок - недоплаченого страхового відшкодування, 1791 (тисячу сімсот дев`яносто одну) гривню 25 копійок - пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 546 (п`ятсот сорок шість) гривень 36 копійок - інфляційних витрат, 214 (двісті чотирнадцять) гривень 55 копійок - трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування та 3000 (три тисячі) гривень - моральної шкоди.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи НОМЕР_5) 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна