ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9753/18 Номер провадження 22-ц/814/1436/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: приватний нотаріус Карнаух Наталія Віленівна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, просив встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 є його рідним братом..

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, на яку він претендує. За результатами його звернення до нотаріальної контори у встановлений законом строк для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину приватний нотаріус Рой Т.В. відмовила в зв`язку з тим, що відсутні докази наявності з померлим родинних відносин.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 січня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме те, що вони були рідними братами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове про залишення заяви без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що вона є колишньою дружиною померлого і на даний час в провадженні Київського районного суду м.Полтави перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання спільного майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна, а суд, не залучивши її до участі у справі, вирішив питання про її права та інтереси, не дослідив документів, які мають істотне значення для справи, позбавивши її таким чином можливості отримати спадщину. На даний час справа зупинена провадженням до залучення спадкоємців померлого відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції залишити без змін та, заперечуючи доводи апеляційної скарги, надав свої обґрунтування на користь правомірності і законності заявлених ним вимог, наполягав на недобросовісності дій ОСОБА_1

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.4 ч.1 ст.374, п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області). (а.с.11).

Згідно заповіту, посвідченого 16 травня 2001 року ОСОБА_4 заповіла усе майно, що їй належить і на яке вона матиме право, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с.12).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником письмові докази підтверджують той факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були рідними братами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно ч.1, ч.2 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до частин першої і другої ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Приписами частини шостої ст.294 ЦПК України встановлене загальне правило: якщо під час розгляду справи і порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому таке процесуальне рішення є обов`язковим для суду незалежно від того, чи знав заявник про наявність спору, чи ні.

Зі змісту заяви, поданої ОСОБА_2 вбачається, що встановлення факту родинних відносин між фізичними особами заявник пов`язує із захистом своїх майнових прав та наміром вступити у спадщину, яка відкрилась після померлого. При цьому ОСОБА_2 визнає ту обставину, що під час звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він дізнався про те, що спадкова справа відкрита за заявою іншої особи.

ОСОБА_1 , подавши заяву до нотаріальної контори та оскаржуючи рішення суду першої інстанції, заявила про своє право на спадщину. Як слідує з її пояснень з посиланням на документи, долучені до апеляційної скарги, на розгляді Київського районного суду м.Полтави перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання спільного майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна.

По суті, доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення права ОСОБА_2 на спадкування майна після померлого ОСОБА_3 у порядку черговості раніше ніж ОСОБА_1

Отже, очевидним є те, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 виник спір про право відносно майна, належного померлому ОСОБА_3 , який має бути вирішений виключно в порядку позовного провадження.

З огляду на встановлене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду, роз`яснивши йому право звернення до суду на загальних підставах, тобто в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.367, ч.6 ст.294, п.4 ч.1 ст.374, ст.382, ст.384ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 січня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов