Справа № 128/1076/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Іонової К.В.,

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області померла її мати ОСОБА_2 .

Після смерті матері відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/2 частку у праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала їй, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15 квітня 1991 року.

Цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1 були лише її батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а тому згідно норм ст. 123 ЦК України (в редакції 1963 року), їх частки в майні колгоспного двору є рівними і дорівнюють по 1/2 частці.

Позивач також зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 Іншим спадкоємцем першої черги за законом був чоловік померлої, а її батько - ОСОБА_4 .

Спадщину після смерті матері вона прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, а її батько ОСОБА_4 у встановлений законом строк подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області помер її батько ОСОБА_4 .

Після смерті батька відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/2 частку у праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15 квітня 1991 року.

13 вересня 2012 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів їй все своє майно.

Спадщину після смерті батька вона прийняла так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та отримала на інше спадкове майно, а саме: на земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Однак оформити свої спадкові права після смерті батьків вона не має можливості через приналежність спадкового будинку до суспільної групи домогосподарств - «колгоспний двір».

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого батька ОСОБА_4 на 1/2 частку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_2 на 1/2 частку, а загалом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого «ФОП ОСОБА_5 » від 19 березня 2019 року, має загальну площу приміщень 43,6 кв. м, житлову площу приміщень 22,3 кв. м та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А»; веранди літ. «а»; сараю літ. «Б»; погребу літ. «В»; убиральні літ. «Г»; літньої кухні літ. «Д» та огорожі № 1-3.

В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 згідно ордера ОСОБА_10 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а представник відповідача - сільський голова Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.06.2012 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить, крім іншого, також частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № 25, 26, 27, 28, 29, виданими виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 27.02.2019 (а.с. 35, 36, 37, 38, 39); копіями виписок з погосподарських книг Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 41-46) та копією свідоцтва № 125 про право особистої власності на домоволодіння від 06.05.1989, виданого виконавчим комітетом Майданської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 (а.с. 18), з яких вбачається, що цілий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 , а членом двору є його дружина ОСОБА_2 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 21.06.1949 (а.с. 9); копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 від 02.06.1993 (а.с. 10). Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та копіями свідоцтв про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 06.06.1999 та серії НОМЕР_5 від 12.07.2001 підтверджується зміна прізвища позивача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » і в подальшому на « ОСОБА_2 » (а.с. 11, 12).

Згідно з відомостями технічного паспорта, виготовленого «ФОП ОСОБА_5 » від 19.03.2019, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами має загальну площу приміщень 43,6 кв. м, житлову площу приміщень - 22,3 кв. м та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А»; веранди літ. «а»; сараю літ. «Б»; погребу літ. «В»; убиральні літ. «Г»; літньої кухні літ. «Д» та огорожі № 1-3 (а.с. 19-21).

Вінницьким районним судом Вінницької області рішенням від 27 лютого 2013 року по справі № 203/6739/12, яке набрало законної сили 11 березня 2013 року, в тому числі, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області, на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5466 га, що розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за № 147, виданого 01.10.2004, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7 , що підтверджується копією цього рішення (а.с. 27-29).

Даним рішенням було установлено, що: «Спадщину після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла шляхом подання у встановлений законом строк відповідної заяви нотаріусу, що підтверджується копією спадкової справи Вінницької районної державної нотаріальної контори, заведеної після смерті ОСОБА_2 (а. с. 39-45). Інший спадкоємець першої черги за законом, який має право на обов`язкову частку в спадковому майні, - батько позивача ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився в встановленому законом порядку».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого повторно 05.06.2018 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить також частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується вищевказаними довідками № 25, 26, 27, 28, 29, виданими виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 27.02.2019 (а.с. 35, 36, 37, 38, 39); копіями виписок з погосподарських книг Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 41-46) та копією свідоцтва № 125 про право особистої власності на домоволодіння від 06.05.1989, виданого виконавчим комітетом Майданської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 (а.с. 18), з яких вбачається, що цілий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 , а членом двору є його дружина ОСОБА_2 .

13 вересня 2012 року ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, зробив заповідальне розпорядження, яким заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право, своїй дочці ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 77. Станом на 20.08.2018 року за відомостями сільської ради, цей заповіт не змінено та не скасовано, що підтверджується його копією (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 прийняла належним чином, звернувшись у визначений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та на частину спадкового майна вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи № 265/2018, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 66-86).

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , немає, що підтверджується довідкою № 739/08-04, виданою виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 19.02.2019 (а.с. 32).

Однак оформити свої спадкові права після смерті батьків на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 не має можливості через його приналежність до суспільної групи домогосподарств - «колгоспний двір», що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за № 760/02-31 від 11.04.2019 (а.с. 47).

Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі тавідомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначавсяВказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У рай смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Так, з виписок з погосподарських книг Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області вбачається, що членами колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року були лише двоє осіб, а саме: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому їм належить по 1/2 частці майна колгоспного двору.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом є установленим, що позивач по справі ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також являється єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Спадщину ОСОБА_1 прийняла, звернувшись у визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Установлено, що оформити свої спадкові права на житловий позивач ОСОБА_1 не має можливості через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств - «колгоспний двір», в зв`язку з цим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на вищевказане спадкове майно.

Оскільки судом є установленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

За клопотанням представника позивача суд вважає залишити за позивачем судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1235, 1236, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого батька ОСОБА_4 на 1/2 частку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_2 на 1/2 частку, а загалом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого «ФОП ОСОБА_5 » від 19 березня 2019 року, має загальну площу приміщень 43,6 кв. м, житлову площу приміщень 22,3 кв. м та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А»; веранди літ. «а»; сараю літ. «Б»; погребу літ. «В»; убиральні літ. «Г»; літньої кухні літ. «Д» та огорожі № 1-3.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ Ю.Ф.Карпінська