Дата документу 07.05.2019 Справа № 320/1854/14-ц
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 320/1854/14Головуючий у 1-й інстанції Калугіна І.О.
Пр. № 22-ц/807/1819/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року за заявою ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду. В обґрунтування заяви зазначав, що з нього на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 18.04.2014 року стягується аліменти на утримання неповнолітніх дітей. З моменту відкриття виконавчого провадження ним регулярно сплачувалися грошові кошти на утримання неповнолітніх дітей. Оскільки він не працевлаштований то розмір аліментів обчислювався виходячи із розміру заробітної платні працівника промисловості м. Мелітополь. Інформацію про розмір суми, яку необхідно сплачувати у якості аліментів, він отримував від державного виконавця.

19 грудня 2018 року державним виконавцем Силюкову Д.В. повідомлено, що за ним утворилася заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 28 228,88 грн. Зазначав, що заборгованість утворилася через те, що розмір заробітної платні робітника промисловості м. Мелітополь змінювався, відповідно і змінювався розмір аліментів. Відомості про розмір суми, яку необхідно було сплачувати він отримував від державного виконавця і саме таку суму і сплачував.

З огляду на те, що одночасно сплатити суму у розмірі 28228,88 грн. він не має матеріальної можливості, оскільки не працевлаштований, ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення, яким розстрочити сплату заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у сумі 28 228,88 грн. строком на 24 місяці рівними частками по 1176,20 грн. щомісячно до повного погашення.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Розстрочено виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в частині стягнення заборгованості за аліментами, яка станом на 15 листопада 2018 року становить 13691,05 грн., а саме рівними щомісячними платежами на протязі дванадцяти місяців по 1141 грн.

На зазначену ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

26 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області про розгляду справи без участі представника органу державної виконавчої служби (а.с. 98-100).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для розстрочки виконання рішення.

Проте колегія не погоджується із зазначеним висновком.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 19-20).

21 грудня 2018 року державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 320/1854/14-ц, виданого 18 квітня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області на підставі вищезазначеного рішення (а.с. 27, 30) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.30).

Згідно розрахунку від 19 грудня 2018 року у ОСОБА_2 заборгованість за вищевказаним листом станом на 15 листопада 2018 року складає 13691 грн. 05 коп. (а.с.31, 32).

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

В своїй заяві ОСОБА_2 , як на підставу для розстрочення виконання рішення суду першої інстанції, посилається на складне матеріальне становище та отримання ним коштів від різного роду заробітку, виконуючі нерегулярні різні роботи неофіційно.

Однак, наведені підстави в силу ст.435 ЦПК України не можуть бути підставами для розстрочення виконання рішення.

Крім того, відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до заяви про розстрочення виконання рішення суду, заявником не було надано жодного доказу щодо наявності підстав, визначених ст.435 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу заявника, що складне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Враховуючи вищенаведене, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно з`ясував обставини, що мають значення для справи, постановив ухвалу, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«Заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду по цій справі - залишити без задоволення.»

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 08 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: