Справа № 462/1117/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.,

за участю: секретаря судових засідань - Рущак Т.О.

позивача - ОСОБА_1 .

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2014 року, від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через різні характери та погляди на сімейні відносини, через що між ними часто виникали сварки. Вважає, що їх сім`я остаточно розпалася, проживаючи в одній квартирі, протягом двох років не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Переконана, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, а згідно ухвали від 04.04.2019 року призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві, доповнила, що протягом двох років з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що перспектив для збереження шлюбу немає, тому просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив факти наведені позивачем, вважає, що шлюб припинено, подальше спільне життя неможливе. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 11 вересня 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2452, в якому мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що сторони проживають окремо, протягом двох років не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 768,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 вересня 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2452.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 13 травня 2019 року.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз