ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/533/19 Справа № 194/992/17 Суддя у 1-й інстанції - Соколова Ю.І. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку житлової квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем з 2004 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За спільні кошти орендували житло з метою сумісного проживання.

13 вересня 2008 року зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 року від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 .

За час сумісного проживання 24 січня 2007 року на ім`я відповідача була оформлена житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв.м. Спільно облаштовували квартиру, за спільні кошти придбали необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку. Спільними коштами та зусиллями проводили ремонт перед заселенням та поточні ремонти. На даний час у квартирі зареєстровані троє членів родини - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 Останнім часом відповідач все частіше виганяє її з квартири разом з донькою, мотивуючи це ти, що це його власність. Іншого житла ані вона, ані їх донька не має. В зв`язку з чим просить суд визнати факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та нею з 2004 року та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв.м.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) з серпня 2008 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу на ім`я відповідача була оформлена житлова квартира, однак облаштовували квартиру сторони спільно, за спільні кошти було придбано будівельні матеріали та проведено ремонт. Спірна квартира була придбана за кредитні кошти та на протязі 10 років позивач разом з відповідачем сумісно сплачували кредит.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 24 січня 2007 року придбав квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24 січня 2007 року, укладеного між відповідачем та ОСОБА_5 , посвідченого державним нотаріусом тернавської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 176. Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу, продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 55 500,00 грн. якими сторони розрахуються до 26 січня 2007 року за рахунок банківського кредитування (а.с. 9).

Право власності за квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Тернівське бюро технічної інвентаризації від 29 січня 2007 року (а.с.10).

Згідно технічного паспорту, власником квартири АДРЕСА_2 ), яка складається з двох кімнат, загальною площею 48,4 кв.м, є ОСОБА_2 (а.с. 11-12).

Судом встановлено, що сторони у справі до юридичного оформлення шлюбних відносин проживали разом та вели спільно господарство з серпня 2008 року.

13 вересня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблений відповідний актовий запис № 184, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

За час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 27 січня 2009 року (а.с.7).

Згідно довідки від 30 березня 2017 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 до складу сім`ї (зареєстрованих) входять ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.8).

Як зазначають сторони, що також підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 придбав спірну квартиру АДРЕСА_2 за рахунок банківського кредитування, про що свідчить кредитний договір № 014/122631/3195/74 від 24 січня 2007 року (а.с.65-67).

За умовами Кредитного договору, Кредитор - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав Позичальнику ОСОБА_2 споживчий кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 47 000,00 грн. строком на 120 місяців з 24 січня 2007 року по 24 січня 2017 рік.

Відповідно до умов договору поруки № П 014/122631/3195/74 від 24 січня 2007 року, поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/122631/3195/74 від 24 січня 2007 року виступив ОСОБА_7 - брат відповідача (а.с.54).

Дружина відповідача - ОСОБА_1 з 20 березня 2009 року по 26 січня 2012 рік перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Тернівської міської ради та отримувала допомогу по догляду за дитиною до трьох років, на доньку - ОСОБА_3 (а.с. 44).

З копії трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 з 23 вересня 2005 року по 28 лютого 2007 року, з 06 березня 2007 року по 01 червня 2007 рік працювала продавцем в ЧП ОСОБА_9 ; з 04 липня по 26 листопада 2007 року працювала продавцем у ПП ОСОБА_10 ; з 05 травня 2015 року по 15 грудня 2015 рік отримувала допомогу по безробіттю, а з 16 грудня 2015 року працює помічником вихователя дітей до трьох років в дошкільному навчальному закладі ясла-садок № 6 «Зоряний» (а.с. 45-48).

З наявних в матеріалах справи копій квитанції вбачається, що платником по кредиту в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору значиться відповідач - ОСОБА_2 Кредит виплачений у повному обсязі.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.368 ЦК України, ст.ст.3, 74 СК України, прийшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що на протязі 10 років вона разом з відповідачем сумісно сплачували кредит за спірну квартиру не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, якими надана правова оцінка доводів сторін згідно діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони облаштовували квартиру спільно, за спільні кошти було придбано будівельні матеріали та проведено ремонт, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних доказів (чеки,квитанції) на підтвердження зазначених обставин позивач не надала.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, позивачем не прийнято до уваги, що суперечливі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для визнання факту сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року та надання спірному майну правового статусу спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції, встановивши факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з серпня 2008 року, обгрунтовано відмовив у задоволенні інших позовних вимог.

Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова