Справа № 507/278/19
Провадження № 2/507/225/2019

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2019 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Вужиловського О.В.
за участю секретаря судового засідання Вододюка В.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_4
представника третьої особи Чолак С.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей біля матері, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації,
ВСТАНОВИВ:
Позивач 11.03.2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В подальшому, позивач збільшила свої позовні вимоги та просила визначити місце проживання їх двох неповнолітніх дітей біля неї. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з 2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання в них народилось двою дітей. Однак, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, в сім`ї виникали сварки, відповідач постійно її ображав. Тому, в січні 2019 року вона із старшим сином перейшла проживати в будинок матері. Молодший син залишився проживати з відповідачем за його вимогою. Молодший син їй пояснював, що залишається з батьком, щоб той її не ображав. Тому, просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Крім того, вона працює, має постійний заробіток, в будинку матері всі умови для проживання дітей, що буде сприяти нормальному розвитку та вихованню дітей, тому просила визначити місце проживання дітей біля неї, так як діти повинні жити разом. У відповідача відсутні умови для належного виховання та проживання меншого сина, так як в період коли вони проживали спільно, в будинку житловою є лише одна кімната, в якій знаходиться диван, на якому вони спали. Просила задовольнити позов повністю.
В судовому засіданні позивач та її представник надали аналогічні пояснення, доповнили, що відповідач двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відносно позивачки, просили задовольнити позов повністю.
Відповідач надав суду зустрічний позов, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 біля нього. Свій позов він мотивував тим, що син сам бажає з ним проживати і він належно його виховує та утримує. Умови проживання в нього нормальні, в будинку він проводить ремонт.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив, що на розлучення він згодний, оскільки позивачка проживає з іншим чоловіком, не заперечує, щоб менший син проживав з позивачкою, однак за умови, що позивач буде надавати йому можливість спілкування з дітьми.
Представник відповідача підтримав зустрічну позовну заяву в повному обсязі, просив задовольнити її, так як позивач за первісним позовом проживає з іншим чоловіком, а молодший син сам бажає проживати з батьком.
Представник органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Чолак С.Л. в судовому засіданні пояснила, що вона була в складі комісії, яка обстежувала умови проживання сторін. В результаті обстежень було встановлено, що за місцем проживання позивача створено всі належні умови для проживання дітей (дві кімнати, є в наявності ліжка, продукти харчування, прибрано). ЗА місцем проживання відповідача житлова кімната лише одна, а в інших проводиться ремонт. В кімнаті є лише один диван. Крім того, враховуючи, що старший син проживає з позивачкою, орган опіки та піклування надав висновок про доцільність визначення місця проживання обох дітей біля позивачки.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.
Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 17 серпня 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 28 (а.с. 3).
Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, між ними склалися неприязні відносини, спільно не проживають із січня 2019 року, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і визнається сторонами.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 47, 48).
За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
Згідно з частинами першою, третьою статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом, має постійне місце роботи (працівник КЗ «Троїцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів»), за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, проживає згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 01.04.2019 року в будинку матері в належних умовах з дитиною ОСОБА_6 , який забезпечений належними умовами проживання та навчання (має власне ліжко, місце для навчання, місце для власних речей). В кімнатах будинку є меблева стінка, диван, три ліжка, телевізор, два столи, в кухні є холодильник, газова плита (а.с. 20-21, 24).
Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 характеризується позитивно, однак тривалий час ніде не працював, з березня 2019 року здійснює догляд за бабусею, проживає із сином ОСОБА_5 в будинку власником якого є ОСОБА_1 . В будинку є одна житлова кімната, кухна-веранда, коридор, ванна-госп.кімната. В кімнатах є меблева стінка, диван, плазмовий телевізор, стіл. В кухні є холодильник, морозильна камера, газ плита, бойлер, пральна машина-автомат, стіл, стільці. Є присадибна ділянка 0.34 га, на якій вирощується сільськогосподарська продукція. В підсобному господарстві є корова та теля (а.с. 22-23).
З характеристики на ОСОБА_5 видно, що він навчається в 1-а класі опорного закладу І-ІІІ ступенів. Характеризується позитивно, добре сприймає навчальний матеріал, батьки постійно ним опікуються (а.с. 31).
З аналітичної довідки про результати проективної методики «Моя сім`я», складеного практичним психологом 19.04.2019 року стосовно ОСОБА_7 видно, що дитина бажає бути з братом, авторитетом і емоційно близьким для дитини є батько, мати вважає емоційно близькою, бажає, що вся сімя була разом (а.с.40 )
Із висновку органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22 грудня 2018 року вбачається, що орган, на який покладено обов`язок захищати права та інтереси дітей, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 38).
Цей висновок на думку суду є обґрунтованим, не суперечить вимогам закону та правам дитини, враховує її інтереси.
Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 здатна забезпечити належні матеріально-побутові умови проживання двох дітей, їх навчання та лікування в рівній мірі, а ОСОБА_3 на даний час взмозі забезпечити і має бажання щодо забезпечення лише меншого сина, що створює перешкоди в спілкуванні між братами, тому, суд приходить до висновку, що все таки в інтересах дітей слід визначити місце її проживання із матір`ю.
З огляду на зазначене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дітей відповідатиме постійне проживання із матір`ю.
Визначення місця проживання дитини з матір`ю не можна тлумачити як наявність у матері переваги перед батьком, оскільки батько дитини у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, а тому у вихідні дні, на канікулах, інший час дитина не буде позбавлена можливості спілкуватись із батьком, проводити з ним час.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 є батьком її дітей і запевнила суд, що розуміє, що батько має право на спілкування із дітьми та вона жодними чином не буде перешкоджати в цьому.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей біля матері підлягає повному задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком необхідно відмовити повністю.
Питання про судові витрати суд не вирішує, оскільки позивач за зустрічним позовом не просила стягувати судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 111, 112, 113, 114, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей біля матері -задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області 17 серпня 2012 року, актовий запис № 28 розірвати.
Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити повністю.
Шлюб вважати розірваним після набрання рішенням законної сили.
Копію рішення суду надіслати до Любашівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено о 10 годині 16 квітня 2019 року.
Суддя Любашівського
районного суду
Одеської області: Вужиловський О.В.