Провадження № 2/686/89/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Потравному І.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1 .

відповідача ОСОБА_2

та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., посилаючись на те, що 9 січня 2006 року між ТОВ Хмельницькбудінвест та його батьком ОСОБА_5 був укладений договір на дольову участь в будівництві житла, предметом якого є фінансування спірної квартири. Свої зобов`язання щодо сплати дольової участі у її фінансуванні ОСОБА_5 виконав в повному обсязі, після чого 10 липня 2007 року він переоформив її на нього.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти позову заперечують, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана ними за час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ним особисто було виплачено вартість даної квартири, після чого він вирішив подарувати її синові, зрробивши відповідну переуступку.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 41 ч. 1 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 57 ч. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України м айно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року при розгляді справи №6-2641цс15 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1.час набуття майна;

кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 17 жовтня 1998 року по 17 липня 2018 року.

9 січня 2006 року між ТОВ Хмельницькбудінвест та ОСОБА_5 , батьком позивача, укладено договір на дольову участь в будівництві житла, предметом якого є фінансування квартири АДРЕСА_1 .

Свої зобов`язання щодо сплати дольової участі у її фінансуванні ОСОБА_5 виконав в повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ Хмельницькбудінвест від 1 липня 2007 року та довідкою ПАТ КБ Надра від 16 січня 2019 року.

10 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор уступає новому кредитору право на дольову участь в будівництві квартири АДРЕСА_1 .

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 ч. 1 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. 368 ч. 3, ЦК України, ст. ст. 57 ч. 1, 60, 69, 70 ч. 1, СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

03.06.2019