Справа № 716/709/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Стрільця Я.С.

за участю секретаря Барабащук О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Звенячинського старостинського округу №1 в особі Кострижівської селищної ради про визнання права власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовною заявою до Звенячинського старостинського округу №1 в особі Кострижівської селищної ради про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Заповіту ОСОБА_3 не вчиняв, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Іншими спадкоємцями за законом являються доньки спадкодавця - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які спадщину після смерті батька не прийняли, так як із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися, натомість надали нотаріусу заяву, що на спадщину за законом після смерті батька не претендують, тому вважаються такими, що не є учасником даних цивільних спадкових правовідносин.

Позивач вказує на те, що спадщину після смерті чоловіка прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_3 .

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача від Звенячинського старостинського округу №1 в особі Кострижівської селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши заяву відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенячин помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.09.2018 року (а.с.9). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Заповіту померлий ОСОБА_3 не вчиняв. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 , а також діти померлого - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які спадщину після смерті батька не прийняли, так як із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися, натомість надали нотаріусу заяву, що на спадщину за законом після смерті батька не претендують, тому вважаються такими, що не є учасниками даних цивільних спадкових правовідносин (а.с.14).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 спадщину прийняла вчасно, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №53706522 від 18.10.2018 року (а.с.12) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.03.2019 року (а.с.10).

З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 53706522 від 18.10.2018 року (а.с.12) однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3 що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.10).

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , який побудував його власною працею та коштами, що підтверджується довідкою Звенячинського старостинського округу №1 виконкому Кострижівської селищної ради №235 від 05.03.2019 р., облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с.17,24-25), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №149 від 25.04.2019 року (а.с.21).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

Згідно довідки Звенячинського старостинського округу №1 виконкому Кострижівської селищної ради №235 від 05.03.2019 р., облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с.17,24-25), довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №149 від 25.04.2019 року (а.с.21) житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 побудований ОСОБА_3 за власні кошти у 1960-1985 роки, не є колгоспним двором, правовстановлюючі документи на нього не видавались.

В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 за законом виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №149 від 25.04.2019 року (а.с.21) його вартість становить 175537 (сто сімдесят п`ять тисяч тридцять сім) гривень 00 копійок.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 53,70 м. кв., житловою площею 38,00 м.кв. в порядку спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Звенячин Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис про смерть №44.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого та п.15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Я.С.Стрілець