АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/662/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 306010000 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року (повний текст рішення складено 18 березня 2019 року) у складі судді Казидуб О.Г. у справі за позовом ОСОБА_5 до Буня Миколи Миколайовича про захист честі та гідності -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом до слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області Буня М.М., обґрунтовуючи його тим, що 06.06.2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва було зобов'язано працівників генеральної прокуратури України (ГПУ) внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) відомості за заявою ОСОБА_5 від 10.05.2017 року про злочин працівників поліції з відома їх керівників та під прикриванням працівників прокуратури.

15 червня 2017 року прокурором ГПУ внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції за ознаками ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 365 КК України і направлено для розгляду до прокуратури Черкаської області.

29 червня 3017 року постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області Буня М.М. позивачку було визнано потерпілою та допитано.

19 липня 2017 року прокурором ГПУ внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень суддями Соснівського районного суду м. Черкаси та апеляційного суду Черкаської області за ч.1 ст. 364 КК України та доручено проведення досудового розслідування прокуратурі Черкаської області.

11 січня 2018 року на адресу позивачки надійшла постанова слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області юриста 1 класу Буня М.М. від 27.12.2017 року про закриття кримінального провадження №1912/17р./ГПУ від 15.06.2017 року.

На її переконання, надані нею копії документів, заяв, показів, протоколу, клопотань та сама постанова слідчого, складена по матеріалам кримінального провадження №1912/17р./ГПУ, є доказом піврічної тяганини та відвертим приховуванням протиправних дій працівників поліції по питаннях родини ОСОБА_5 з 1997 року та з 2009 року до ОСОБА_5 після смерті батьків.

Зазначала, що викладені відповідачем факти у постанові про закриття кримінального провадження є перекрученням дійсних обставин та подій, є приниженням її честі та гідності, розповсюдженням неправдивої інформації та втручанням в її особисте життя без належного документального підтвердження та вжиття заходів до свідків за дачу завідомо неправдивих свідчень. Тобто зміст постанови грубо порушує гарантовані Конституцією права позивачки, приховує неналежне виконання службових обов'язків працівників поліції.

На підставі викладеного, просила суд зобов'язати слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області Буня М.М. письмово спростувати недостовірну інформацію, яка принижує честь та гідність ОСОБА_5 з втручанням в її приватне життя, а також зобов'язати відповідача письмово вибачитися перед позивачем в матеріалах кримінального провадження №1912/17 року та за місцем проживання.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Вважаючи рішення незаконним та постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга обґрунтована такими доводами. Вона не приймала участі в судовому розгляді справи. Рішення вважає перекрученим та таким, що приховує дійсний перебіг подій та принижує її честь та гідність. Також позивачка не погоджується з викладенням судом показів свідків.

Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, з матеріалів справи встановлено наступні обставини.

06 червня 2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва було зобов'язано працівників ГПУ внести до ЄРДР відомості на підставі заяви ОСОБА_5 від 10.05.2017 р. про факт можливого вчинення окремими працівниками Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області кримінального правопорушення відносно неї, що полягало у зловживанні владою та службовими повноваженнями на території її домоволодіння в період з 21 по 23 лютого 2016 року.

15 червня 2017 року прокурором ГПУ Балабан внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції за ознаками ч. 2ст.364 та ч.2 ст. 365 КК України і направлено до прокуратури Черкаської області для розгляду з вимогами кримінально-процесуального законодавства.

29 червня 2017 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області Бунем М.М. позивачку було визнано потерпілою та допитано в якості потерпілої.

19 липня 2017 року прокурором ГПУ Балабан внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень суддями Соснівського районного суду м. Черкаси та апеляційного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 364 КК України та доручено проведення досудового розслідування прокуратурі Черкаської області.

27 грудня 2017 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області Бунем М.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001912 від 15.06.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях працівників Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області складу вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення з таким позовом позивачка вказувала зміст постанови слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області Буня М.М. від 27.12.2017 року про закриття кримінального провадження. За переконанням ОСОБА_5 факти, викладені у вказаній постанові, є перекрученням дійсних обставин та подій, є приниженням її честі та гідності, розповсюдженням неправдивої інформації та втручанням в особисте життя позивачки.

Разом з тим, ОСОБА_5 у своєму позові та під час розгляду справи в суді першої інстанції не вказала яка конкретно інформація, викладена у постанові слідчого, є недостовірною та яким чином вона порушує особисті немайнові права позивачки.

Оспорювана позивачкою інформація у кримінальному провадженні, яке закрито постановою слідчого від 27.12.2017 року, не підлягає доведенню на достовірність у порядку цивільного судочинства на підставі ст. 277 ЦК України.

Крім того інформація, зібрана під час кримінального провадження не є відкритою з огляду на ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень», тому не можна вважати її розповсюдженою.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши докази, які містяться в матеріалах справи та доводи учасників спору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Посилання ОСОБА_5 на недостовірність показів свідків не є обґрунтованими та не впливають на рішення суду.

Решта доводів апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, висновків суду першої інстанцій не спростовують, на законність рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що перебуває поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Вказівка заявниці на інші неправомірні дії органів досудового слідства не є предметом розгляду даної справи. Законодавством передбачений інший порядок оскарження таких дій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 травня 2019 року.

Судді