Ухвала

23 травня 2019 року

м. Київ

справа № 644/6755/17

провадження № 61-8757 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та голови ППОВПС «Захист справедливості» працівників ХНАТОБ ім. М. В. Лисенка Бурлакової Ольги Олександрівни на рішення Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від22 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський Національний академічний театр опери та балету ім. М. В. Лисенка», третя особа - ППОВПС «Захист справедливості» працівників ХНАТОБ ім. М.В. Лисенка, про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 26 квітня 2019 року заявники подали касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від22 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У поданій касаційній скарзі заявники зазначають про отримання копії оскаржуваної постанови лише 28 березня 2019 року, проте питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушують.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з наведеним вище, заявникам слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, навести поважні причини пропуску строку та надати докази на підтвердження їх поважності, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено місцезнаходження третьої особи ППОВПС «Захист справедливості» працівників ХНАТОБ ім. М.В. Лисенка, поштовий індекс, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

За таких обставин, відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявникам необхідно надати касаційну скаргу (у новій редакції), копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі заявники посилаються на те, що позивач у справах про поновлення на роботі, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, зазначені доводи заявників щодо звільнення від сплати судового збору є безпідставними, оскільки відповідно до висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18) за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.

Ураховуючи викладене, заявникам необхідно сплатити судовий збір за майнову вимогу - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 640,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги)

за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, заявникам необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження судових рішень щодо вимог майнового характеру виходячи із 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн).

Крім того, враховуючи те, що ППОВПС «Захист справедливості» працівників ХНАТОБ ім. М.В. Лисенка є третьою особою, а позов містить вимогу немайнового характеру (поновлення на роботі), цей заявник за подання касаційної скарги має сплатити 1 280,00 грн (640,00 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та голови ППОВПС «Захист справедливості» працівників ХНАТОБ ім. М. В. Лисенка Бурлакової Ольги Олександрівни на рішення Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від22 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 21 червня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь