ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Херсон

справа: 766/16533/16-ц

провадження: 22-ц/819/864/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач)

суддів: Базіль Л.В.

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року у складі головуючого судді Дорошинської В.Е.,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

22 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко М.М. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все майно ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 в межах ціни позову. Заява мотивована тим, що на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року заяву представника позивача Руденко М.М. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 в межах ціни позову, а саме 196686,52 грн.

Ухвала мотивована тим, що враховуючи наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову досить обґрунтованого припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду до вирішення спору по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, постановлену з суттєвим порушенням норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не звернув уваги на те, що ухвалою суду від 03 січня 2017 року в цій же справі та у тому ж самому складі Херсонським міським судом Херсонської області вже було застосовано заходи забезпечення позову, яка судом не скасовувалась і спосіб забезпечення позову не змінювався, у зв`язку з чим повторне вжиття того самого способу забезпечення позову, на думку апелянта, є незаконним. Крім того, заявником не обргунтовано та не доведено, яким чином невжиття такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових коштів.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко М.М., заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_2 , посилаючись на те, що про повернення ухвали суду про забезпечення позову від 03 січня 2017 року позивач дізнався лише на початку березня 2019 року. Зазначив, що на його думку, ухвала суду є законною і підстав для її скасування немає. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Правом на відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не скористалося.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко М.М., заперечуючи проти апеляційної скарги зазначив, що на його думку ухвала суду є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги є безпідставними. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Берестового Є.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та її представника.

Представник ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, перевіривши додержання судом вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам(пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

З метою забезпечення даного позову 26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив забезпечити позов шляхомнакладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 в межах ціни позову, а саме 196686,52 грн. (а.с.49).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 січня 2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 в межах ціни позову, а саме 196686,52 грн. Ухвалу для виконання направлено до ВДВС (а.с.50). Вказана ухвала набрала законної сили, та у встановленому законом порядку не змінена та не скасована.

30 січня 2017 року на адресу суду від старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області надійшло повідомлення від 25 січня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, з відміткою, заява про примусове виконання документу подана не стороною виконавчого провадження (а.с.52).

22 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко М.М. повторно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 в межах ціни позову. Заява мотивована тим, що на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (а.с.116).

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко М.М. зазначив, що ухвала про забезпечення позову від 30 січня 2017 року, якою вже було накладено арешт на майно ОСОБА_2 в межах ціни позову не була виконана. Вказана ухвала повернута державним виконавцем без виконання, про що позивач дізнався лише на початку березня 2019 року. Оскільки термін пред`явлення ухвали суду до виконання закінчився в січні 2018 року, він звернувся з повторним клопотанням про забезпечення позову, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Статтею 124 Конституції визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст.14, 153 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення судом ухвали про забезпечення позову від 03 січня 2017 року, а також положення ст.ст. 18, 153 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду заяви про забезпечення позову від 22 березня 2019 року, поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Ураховуючи особливості мети забезпечення позову, суд, відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення судом ухвали про забезпечення позову від 03 січня 2017 року, розглядає заяву про забезпечення позову в день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Така ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зі змісту статей 153, 157 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду повторної заяви про забезпечення позову, суд розглядає заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження. Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду від 03 січня 2017 року, в порядку визначеному ст. 154 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення ухвали, чи у порядку визначеному ст.ст.156, 158 ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-УІІІ, не замінювалися та не скасовувалися, а отже діють і на теперішній час.

Повернення державним виконавцем ухвали про забезпечення позову без виконання не може слугувати підставою для висновку про відсутність забезпечення позову у визначений судом спосіб, враховуючи, що відповідач, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обізнаний про накладення арешту на її майно в межах ціни позову.

Посилання представника позивача, як на підставу для повторного забезпечення позову у той самий спосіб і з тих самих підстав, на пропуск строку для пред`явлення ухвали про забезпечення позову від 03 січня 2017 року до виконання позбавлені правового обґрунтування, оскільки встановлені судом заходи забезпечення позову, не будучи заміненими чи скасованими, діють до теперішнього часу.

Крім того, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, такий строк може бути поновлений судом в порядку визначеному ст.433 ЦПК України.

Суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення повторної заяви про забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та задовольнити їх скасувавши з підстав визначених ст. 376 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року скасувати.

У задоволені заяви адвоката Руденка Михайла Михайловича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 05 червня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

В.В. Бугрик