Справа № 464/5398/16-ц
пр.№ 2/464/15/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2019 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

секретаря судового засідання Бусько Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є одноосібним власником і проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Дану квартиру вона придбала у попереднього власника ОСОБА_4 відповідно до Договору купівлі-продажу 24.10.2006 року. В свою чергу ОСОБА_4 отримала спірну квартиру за договором дарування від свого батька ОСОБА_5 В подальшому їй стало відомо, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_5 , як власник, та ОСОБА_2 , як син дружини власника. Отже відповідачі по справі, ОСОБА_5 це батько попередньої власниці ОСОБА_4 , який був і вітчимом ОСОБА_6 . Оскільки дані особи вже довгий час не проживають у спірній квартирі, право власності перейшло від відповідача ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , а від останньої за договором купівлі-продажу до неї, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13.01.2017 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою до розгляду справи №464/9090/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення в користування.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018 у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_8 , в провадженні якої перебувала дана справа, вищевказану цивільну справу передано судді Чорній С.З.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2018 поновлено провадження у справі та продовжено судовий розгляд.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 29.05.2019 позов в частині вимог про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_2 за заявою представника позивача залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позов в частині вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_2 підтримує, просить такий задоволити, при цьому проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, від його представника ОСОБА_10 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та зупинення провадження по даній справі. Однак суд не бере до уваги заявлених клопотань представника відповідача з огляду на те, що на попередньому судовому засіданні представником відповідача вже було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено, однак в подальшому жодних документів в підтвердження такого клопотання суду надано не було, а тому суд розцінює таке клопотання як зловживання представником відповідача своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Щодо клопотання про зупинення провадження у справі, то ст.ст.251, 252 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав з яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі. Цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсною приватизації, визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, визнання недійсним договору дарування та договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання права користування, на яку представник відповідача посилається як на підставу про зупинення провадження, з підстав що дані справи пов`язані між собою та задоволення позовних вимог такої виключає можливість задоволення позову у даній справі, суд вважає безпідставним, оскільки рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28 березня 2019 року в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_2 відмовлено, крім того наявна об`єктивна можливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. А тому, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача та його представника, на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту положень ст.156 ЖК Ураїнської РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2006, реєстраційний номер 8372, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л., що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №53269570 від 15.02.2016.

Згідно виданої ЛКП «Житловик-С» довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 463 від 22.03.2016, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані двоє осіб: ОСОБА_5 , як власник та ОСОБА_2 , як син дружини (відповідач).

З відповіді на запит ЛКП «Житловик-С» № 01-16/474 від 16.05.2016 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований 09.11.2004 за адресою АДРЕСА_2 , як син до матері. Підставою для реєстрації сина до матері було свідоцтво про народження сина, копії відповідних документів в ЛКП не зберігаються.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , третіх осіб: Орден В.М., Сихівської районної адміністрації ЛМР про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення в користування відмовлено, яке постановою Апеляційного суду Львівської області від 18.12.2017 залишено без змін.

З вищевказаного рішення суду встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі Розпорядження Сихівської районної адміністрації №91 від 09.02.2006. На час приватизації спірної квартири наймачем цього житла був ОСОБА_5 , тому ОСОБА_2 будучи прописаним в цій квартирі на час приватизації не як член сім`ї наймача, а лише в якості піднаймача, не мав права на участь у такій приватизації. Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі як син до матері ОСОБА_12 , яка була зареєстрована у даній квартирі з 14.02.2006, тобто після приватизації квартири ОСОБА_5 , та 28.01.2016 мати ОСОБА_2 померла.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2006, реєстраційний номер 8372, придбавши це майно у ОСОБА_4 , яка набула у власність дану квартиру від ОСОБА_5 за договором дарування , реєстраційний номер 1008 від 20.02.2006.

Оскільки, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 придбала спірну квартиру згідно договору купівлі-продажу від 24.10.2006, відтак вона набула право власності на це майно на відповідній правовій підставі (правочину), правомірність укладеного договору купівлі-продажу матеріалами справи не спростовується.

Частина 4 статті 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Отже, право члена сім`ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а відтак припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім`ї на користування цією квартирою. А тому, права членів сім`ї власника квартири на об`єкт власності є похідними від права самого власника.

Таким чином з припиненням права власності ОСОБА_5 на жиле приміщення члени його сім`ї, зокрема відповідач ОСОБА_2 , також втрачає право користування цим приміщенням. Відповідно реєстрація відповідача за адресою : АДРЕСА_2 сама по собі не є підтвердженням його права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та інше. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач ОСОБА_2 був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем ОСОБА_2 спірного жилого приміщення судом не встановлено.

Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на користування спірною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1102,42 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним її вимогам у сумі 551,20 грн.

На підставі ст.405 ЦК України, ст.156 ЖК Української РСР, та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 128, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2019.

Суддя Чорна С.З.