Справа № 164/327/17 Головуючий у 1 інстанції: Токарська І. С.
Провадження № 22-ц/802/429/19 Категорія: 47 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю прокурора - Скучинського Л.Є.,

представника позивача: Колківської селищної ради - Столяра С.Є.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Черніки П. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області, Волинської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки державі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2017 року перший заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 29 вересня 2011 року між Маневицькою РДА та ОСОБА_1 було укладено строком на 10 років договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка загальною площею 41,7711 га, у тому числі пасовища - 1,3952 га, вода (внутрішні води) - 32,9667 га, відкриті заболочені землі - 6,4983 га, під господарськими шляхами і прогонами - 0,9109 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 325193 грн.. Умовами цього договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 9755,79 грн. за рік (3% від нормативної грошової оцінки) на р/р 9811 отримувача - місцевого бюджету Четвертнянської сільської ради, щомісячно рівними частинами не пізніше тридцятого числа наступного місяця.

Відповідач, як орендар земельної ділянки належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, своєчасно орендну плату не сплачував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 22107,08 грн..

Систематична несплата ОСОБА_1 . орендної плати за землю на виконання умов договору оренди землі від 29 вересня 2011 року є таким порушенням договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Уточнивши позовні вимоги, просив розірвати укладений між Маневицькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 договір оренди землі від 29 вересня 2011 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему в Маневицькому районі 29.09.2011 за № 00028 та зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Волинської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 41,7711 га, нормативно-грошова оцінка якої складає 610129,51 грн., шляхом підписання відповідного акта прийому - передачі із Волинською обласною державною адміністрацією (т.1 а.с.176-177, 187-188).

Ухвалою Маневицького районного суду від 26 грудня 2018 року до участі у справі залучено Колківську селищну раду, як правонаступника Четвертнянської сільської ради (т.1 а.с.174).

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між Маневицькою райдержадміністрацією та ОСОБА_1 , зареєстрований в управлінні Держкомзему в Маневицькому районі за № 00028 від 29 вересня 2011 року.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку державі в особі Волинської обласної державної адміністрації.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської області 4800 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзивах на апеляційну скаргу перший заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури, Маневицька районна державна адміністрація, Волинська обласна державна адміністрація (кожен зокрема), посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Прокурор та представник позивача: Колківської селищної ради (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

У відповідності до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин першої та другої статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

У відповідності до частини першої статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 651 ЦК передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що між Маневицькою РДА та ОСОБА_1 29 вересня 2011 року було укладено строком на 10 років договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка загальною площею 41,7711 га, у тому числі пасовища - 1,3952 га, вода (внутрішні води) - 32,9667 га, відкриті заболочені землі - 6,4983 га, під господарськими шляхами і прогонами - 0,9109 га, який зареєстрований управлінням Держкомзему у Маневицькому районі Волинської області 29.09.2011 за № НОМЕР_1 . На дату укладення договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 325 193 грн. (т.1 а.с.19-21).

Пунктами 9 та 11 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 9755,79 грн. за рік (3% від нормативної грошової оцінки) на р/р 9811 отримувача - місцевого бюджету Четвертнянської сільської ради, щомісячно рівними частинами не пізніше тридцятого числа наступного місяця.

Пунктом 38 договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, у тому числі, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Судом встановлено, що відповідач з 2015 року систематично не сплачує передбачену договором орендну плату. Зазначена обставина стверджується інформацією Маневицького відділення Ковельської ОДПІ за № 191/10/03-11-17-15 від 15.02.2017, згідно якої за відповідачем ОСОБА_1 рахувалася заборгованість по орендній платі за землю за 2015 рік на загальну суму 19297,06 грн. та за 2016 рік у розмірі 17846 грн., а також рішенням суду від 11.05.2016 про примусове стягнення з відповідача орендної плати за землю за 2015 рік (т.1 а.с.22-26, 29).

З урахуванням підстав позову, наведених правових норм, а також встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт систематичного порушення відповідачем вимог договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», статті 141 ЗК України і частини другої статті 651 ЦК України для розірвання такого договору та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку державі в особі Волинської обласної державної адміністрації.

Посилання відповідача та його представника на ту обставину, що заборгована орендна плата уже відшкодована - відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначений факт мав місце уже під час розгляду справи судом та не спростовує підстав позову щодо систематичної несплати орендної плати щомісячно рівними частинами, як це передбачено договором оренди.

Посилання відповідача та його представника на ту обставину, що орендна плата не сплачувалася у зв`язку із неможливістю належного використання земельної ділянки - відхиляються апеляційним судом, оскільки складовими орендованої земельної ділянки загальною площею 41,7711 га є: пасовища - 1,3952 га, вода (внутрішні води) - 32,9667 га, відкриті заболочені землі - 6,4983 га, під господарськими шляхами і прогонами - 0,9109 га і такі обставини мали б підлягати встановленню при вирішенні спору про примусове стягнення орендної плати.

Крім того, порядок вирішення спірних питань передбачено умовами договору оренди і відповідач не був позбавлений можливості у визначений законом спосіб захистити свої права, у випадку їх порушення.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді