Справа № 409/2917/18
Провадження № 22-ц/810/269/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Дронської І.О., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

стягувач - комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року, постановлену у складі судді Третяка О.Г. в смт. Білокуракине Луганської області,

за заявою комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, в обґрунтування якої зазначило, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 26 травня 2005 року задоволено позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» кредиту в сумі 26484,24 грн. Оригінал виконавчого листа було втрачено через те. що він залишився у приміщенні підприємства в м. Луганську на тимчасово непідконтрольній українській владі території. На звернення від 22 жовтня 2017 року до Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області останнім надано відповідь, що на виконанні виконавчі провадження, зазначені в запиті, відсутні. Стягувач зазначив, що дублікат виконавчого листа потрібен для відновлення стягнення.

В уточненій заяві комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» просило суд видати дублікат виконавчого листа по справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 26484,24 грн. неповернутого кредиту.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року у задоволенні заяви комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» відмовлено.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» просить ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» надає кредити з бюджету, тому у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом, позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Стягувач та боржник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 11 березня 2019 року, суд першої інстанції лише послався на п. 17.4 розділу XІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 260 ЦПК України, в якій зазначено, що ухвала складається із вступної частини; описової частини; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Однак, суд в мотивувальній частині ухвали не зазначив мотиви, з яких дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про видачу дублікату виконавчого листа.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час постановлення рішення Білокуракинським районним судом Луганської області від 26 травня 2005 року передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох

років.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час постановлення рішення Білокуракинським районним судом Луганської області від 26 травня 2005 року).

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, не звернув уваги на зазначені вище положення закону та не з`ясував обставини щодо строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, переривання строків давності пред`явлення виконавчого листа до виконання чи дати його повернення стягувачу, що є обов`язковим, оскільки ці обставини є предметом доказування.

Так суд і не з`ясував обставини щодо виконання чи часткового виконання рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 26 травня 2005 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 17.4 розділу XІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Отже, питання щодо видачі дубліката виконавчого листа підлягає розгляду в одному провадженні з цивільною справою, в якій ухвалено судове рішення, а якщо справа не збереглася, заяву може бути розглянуто лише після відновлення судового провадження в порядку, визначеному ЦПК України, оскільки дублікат виконавчого листа чи судового наказу видається на підставі рішення суду і його зміст має повністю співпадати з оригіналом, тобто відповідати резолютивній частині рішення суду.

До апеляційного суду надійшла цивільна справа за № 409/2917/18 за заявою комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про видачу дублікату виконавчого листа. Проте, не надана справа за позовом комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_1 про стягнення 26484,24 грн. неповернутого кредиту.

На запит Луганського апеляційного суду про витребування із Білокуракинського районного суду Луганської області цивільної справи за позовом комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Білокуракинським районним судом Луганської області надана відповідь від 22.04.2019 року № 6/203/2019, що вказана цивільна справа знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання даної категорії цивільних справ.

Згідно ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, усупереч зазначеним положенням процесуальних норм права, суд першої інстанції розглянув заяву комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про видачу дублікату виконавчого листа не у справі, в якій ухвалювалось судове рішення та не вирішував питання про відновлення втраченого судового провадження з урахуванням положень ч. 5 ст. 491 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 травня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді І.О. Дронська

В.М.Луганська