ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2598/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/503/19

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

Відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів

дата складання повного тексту судового рішення - 23 травня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, після уточнення якого банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 937//08-14 від 15 квітня 2008 року, що утворилася станом на 23 лютого 2016 року, у розмірі 23 729,74 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 22 176,16 дол. США, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 755,43 дол. США, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків - 798,15 дол. США.

В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 15 квітня 2008 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 937//08-14, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 04 липня 2031 року.

У зв`язку з несплатою кредиту, 14 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату кредиту та процентів, проте умови кредитного договору відповідач не виконує.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 21 561,56 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків за Договором кредиту № 937/08-14 від 15 квітня 2008 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (т. 2 а.с.165-168).

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального і процесуального права, не надана належна оцінка наявним у справі доказам, невірно встановлені факти, які мають юридичне значення для справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 . здійснила 10.09.2014 року по тілу кредиту та 03.02.2015 року - по відсотках, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком та випискою по рахунку відповідача. Отже, для пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості строк позовної давності банком не пропущений (т.2 а.с. 171-173).

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» задоволена, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року скасовано.

Позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 707 761 грн.31 коп. у погашення заборгованості за договором кредиту № 937/08-14 від 15 квітня 2008 року, яка складається з: 580 131,48 грн. - заборгованості за кредитом, 89 085,51 грн.- заборгованості за відсотками за користування кредитом, 18 742,22 грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту і 19 802,10 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.2 а.с. 196-197).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито ( т. 2 а.с.254-256).

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року залишена без змін та є преюдиціальною при вирішенні цієї справи.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року скасовано.

Справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3 а.с.64-69).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції виходив з того, що строк виконання основного зобов`язання було змінено на 11 вересня 2009 року, тому саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 16 березня 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності. За висновком оскаржуваного рішення, у позивача залишилося право на стягнення з відповідача 21 561,56 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Перевіряючи аргументи скарги ПАТ «Укрсоцбанк» (т. 2 а.с. 171-173), апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Апеляційним судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний Договір за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 04 липня 2031 року. Як встановлено із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 23 лютого 2016 року, процентна ставка є незмінною та складає 12,5% (т.2 а.с.156-159).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено апеляційним судом з наявних у справі доказів, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав і ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитним договором № 937/08-14 від 15 квітня 2008 року отримала, сплачувала заборгованість за кредитним договором і ці обставини в апеляційному суді відповідачем не спростовані.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості, станом на 23 лютого 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 729,74 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 22 176,16 дол. США, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 755,43 дол. США, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків - 798,15 дол. США (т. 2 а.с. 156-159).

Відповідно до пункту 1.1 Договору погашення кредиту здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця згідно з графіком та кінцевим терміном повернення заборгованості до 04 липня 2031 року. Цим пунктом договору визначений графік погашення заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 2.4.5 Договору сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті кредиту до 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктами 3.3.7, 3.3.8 Договору встановлений обов`язок позичальника сплачувати проценти за використання кредиту, а також своєчасно та повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами та штрафними санкціями.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що сторони врегулювали у Договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Як встановлено судом касаційної інстанції, у наданому позивачем уточненому розрахунку заборгованості вказано, що останній платіж у сумі 114,70 дол. США (відсотки нараховані на строкову заборгованість) здійснений ОСОБА_1 12 травня 2014 року. Із цього розрахунку також убачається, що 15 червня 2009 року ОСОБА_1 здійснений платіж у сумі 40,44 дол. США (відсотки на прострочену заборгованість), наступний платіж у цьому розділі було здійснено 20 травня 2014 року у сумі 51,95 дол. США, тобто майже через п`ять років (том 2 а.с. 156-159).

Відтак, залишок заборгованості по кредиту у сумі 40,44 дол.США який виник 11.06.2009 р., погашений відповідачем через 632 дні, а отже відповідно до пункту 4.5. договору строк користуванняи кредитом вважається таким, що сплинув через 90 днів, тобто з 11 вересня 2009 року.

На спростування зазначених обставин позивачем не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

23 травня 2016 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду першої інстанції були надані письмові заперечення, в яких заявлено про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності (том 2 а.с.163).

Апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки.

За правилами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що, відмовивши в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» щодо заборгованості по основному зобов`язанню, тобто по тілу кредиту та відсоткам у зв`язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості по пені у сумі 21561,56 грн. за несвоєчасне повернення відсотків.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі, якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами, а також інші платежі, передбачені, у тому числі статтею 625 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12-ц), підлягають стягненню з боржника, але лише у межах строку позовної давності.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України оскаржуване рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом у сумі 21561,56 грн. є помилковим та підлягає скасуванню з відмовою позивачеві у задоволенні цих позовних вимог, а отже відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору у розмірі 388,,41 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 21561 гривень 56 копійок заборгованості за договором кредиту № 937/08-14 від 15 квітня 2008 року - скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» 388 грн.41 коп. судового збору - скасувати.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: