ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/88/19
Провадження №2/477/376/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань - Оселедченко Д.В.,

представника позивача - Рябець Г.Я.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_2 зареєстрований 06 лютого 2007 року Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №2 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини.

В обґрунтування позову вказувала, що майже шість років сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, постійні сварки та непорозуміння призвели до повної втрати взаємоповаги, тому подальше спільне життя подружжя вона вважає неможливим. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальну допомогу їй та доньці не надає, участі у вихованні дитини не приймає, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності.

Представник позивача - адвокат Рябець Г.Я. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю, оскільки між сторонами дійсно тривалий час припинено шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та збереження шлюбу між ними неможливе. Позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 3000,00 грн визнав частково, зазначивши, що не згоден із заявленою сумою аліментів, оскільки постійного місця роботи не має та має мінливий дохід.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши вступні слова представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

06 лютого 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №2 (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 20 лютого 2019 року №459 дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.22).

Зі змісту позову та з пояснень представника позивача та відповідача вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя та місця проживання спільної дитини.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

З огляду на вищевикладене та враховуючи визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частини 1, 3 статті 181 СК України).

Згідно приписів частини 1 та частини 2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений статтею 180 СК України та вимоги статті 182 СК України суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, визначених в статті 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи потреби дитини, матеріальне становище сторін, можливості відповідача, який офіційно не працює, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1500,00 грн не будуть надто обтяжливими для відповідача, співвідноситься із визначеним законодавством розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не є меншим ніж мінімальний розмір аліментів, визначений частиною 2 статті 182 СК України.

Зазначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини в сумі 3000,00 грн не може бути визначений судом, оскільки такий розмір може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Задовольняючи позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини частково в розмірі 1500,00 грн суд також ураховує часткове визнання відповідачем ОСОБА_2 позову в цій частині, що приймається судом, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн та на користь позивача в розмірі 768,40 грн пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282, 293, 294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 06 лютого 2007 року, актовий запис №2, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Оленівка Жовтневого району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 :

- аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 14 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття;

- понесені по справі судові витрати - судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Відповідно до частини 2 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24 травня 2019 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО