Провадження № 22-з/801/62/19
Доповідач:Стадник І. М.
УХВАЛА

20 травня 2019 рокуСправа № 127/14021/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Сала Т.Б., Шемети Т.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим,

встановив:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 010/03-11/326, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 200 тис. доларів США строком до 07 травня 2017 року зі сплатою 12 % річних. 04 серпня 2014 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №010/03-11/326/1, якою дату остаточного погашення кредиту встановлено до 07 квітня 2018 року, змінено графік повернення кредиту та сплати процентів. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_2 за договором №12/Р7-01-10/08-60 від 04 серпня 2014 року.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 27 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 84 302 долари 76 центів США - тіло кредиту, 5 875 доларів 79 центи США - проценти, 1 643 долари 81 цент США - пеня.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим. Зазначала, що банк порушив шестимісячний строк пред`явлення до поручителя вимоги, а тому згідно зі статтею 559 ЦК України договір поруки №12/Р7-01-10/08-60 від 04 серпня 2014 року необхідно визнати таким, що припинив свою дію.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2015 року первісний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/326 від 08 травня 2007 року: за основним боргом у розмірі 84 302 долари 76 центів США; проценти за користування кредитними коштами в сумі 5 875 доларів 59 центи США; пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом в сумі 1 643 долари 81 цент США. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2015 року в частині задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вважаючи, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оскаржив рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2017 року в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

18 квітня 2019 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ТОВ «ФК «Форінт» про залучення товариства до участі у справі в якості позивача-відповідача та здійснення процесуального правонаступництва.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року до участі у справі в якості правонаступника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

17 травня 2019 року на адресу суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 в межах суми позову - 91822,36 доларів США, а також на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , в межах суми позову 91822,36 доларів США.

Подана заява обґрунтована тим, що при умові відчуження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належного їм на праві власності майна існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 157 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження суд встановлює в ухвалі і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, одним із яких є накладення арешту на майно.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», процесуальним правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 91822,36 доларів США.

Натомість ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», процесуальним правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», про визнання договору поруки припиненим.

Зазначене свідчить про те, що між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, і при цьому в разі можливого задоволення первісного позову з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» підлягає до стягнення вищезазначена сума боргу, що є доволі значною.

Разом з тим, згідно матеріалів заяви про забезпечення позову відповідачам на праві власності належить наступне майно:

ОСОБА_1 :

-торгівельно-побутовий комплекс, площею 413,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка площею 0,0586 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 :

-1/3частка квартири площею 133 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

-3 земельні ділянки в колишньому садовому товаристві «Праця» за адресою: АДРЕСА_3;

-легковий автомобіль Volkswagen Touran, 2014 р.в.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,057 га для будівництва гаражів (право власності зареєстроване 28 грудня 2018 року).

За таких обставин, враховуючи тривалий час розгляду справи судами та суму боргу, яка в ході розгляду справи повернута не була, відсутність в матеріалах справи відомостей про інші, крім поруки, заходи забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором, апеляційний суд вважає, що посилання заявника на можливе вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дій з метою відчуження належного їм майна, що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду, є обґрунтованими.

При цьому, заслуговує на увагу й той факт, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», жодним чином не обмежують права користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним їм майном.

Крім того, заявник просить накласти арешт на майно первісних відповідачів в межах суми боргу, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Враховуючи викладене, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, Суд -

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (первісний позивач - відповідач акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (первісний позивач - відповідач акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме та рухоме майно , яке належить на праві власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 ) в межах суми позову - 91822,36 доларів США

Накласти арешт на нерухоме та рухоме майно , яке належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) в межах суми позову - 91822,36 доларів США

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Виконання ухвали проводити в порядку визначеному ст.157 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20 травня 2019 року.

Головуючий: Стадник І.М.

Судді Шемета Т.М.

Сало Т.Б.