Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/618/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

26 квітня 2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В позовній заяві посилалась на те, що після народження сина її відносини з відповідачем складалися не найкращим чином. Ще під час вагітності відповідач її покинув, виїхавши за кордон на роботу. Свій відїзд пояснював турботою про родину та дитину. За останній рік відповідач був вдома загалом трохи більше місяця. В складний період часу, коли після народження сина вона найбільше потребувала підтримки та допомоги, вона залишилася сама. Останнім часом вони взагалі не можуть виконувати ні сімейні, ні подружні обовязки та спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Коли відповідач вдома, вони постійно сваряться. Сварки відбуваються в присутності дитини, принижують її та сина, вона постійно перебуває в стані стресу. Відповідач на зауваження не реагує, проявляє агресію по відношенню до неї та дозволяє собі нецензурну лексику. Подальше спільне життя подружжя позивач вважає неможливим, а збереження шлюбу вважає таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Тому просила шлюб розірвати.

Відповідач відзиву на позов не подав, але звернувся до суду з заявою, у якій зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки кохає дружину та сина. Вважає, що тимчасові незгоди не мусять зруйнувати сімю. Тому просив суд надати максимальний строк для примирення з позивачем.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року в задоволенні заяви відповідача про надання терміну на примирення відмовлено.

Інші заяви та клопотання учасниками справи суду не подавалися.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем вони не спілкуються взагалі. Навіть коли він бував у місті, відповідач до неї не зявлявся, жодних намагань помиритися з його боку не було. Вона на примирення категорично не згодна. Вважає відновлення сімейних стосунків неможливим. Наполягає на розірванні шлюбу.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також підтримала. Зазначила, що зважаючи на однозначну позицію позивача, яка на примирення не згодна, просить шлюб розірвати, у суду наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не зявився.

Зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не зявився повторно, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Тому відповідно до ст.223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Стігар) ОСОБА_4 з 10 серпня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 10).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На час розгляду судом справи бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Позов про розірвання шлюбу вона підтримує та просить задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення категорично не згодна.

Як вбачається з заяви відповідача ОСОБА_3 від 07 березня 2019 року, він на розірвання шлюбу не згоден, бажає зберегти сімю та відновити сімейні стосунки з позивачем (а.с.32).

Проте, як пояснила суду позивач, після звернення до суду з даною заявою відповідач навіть не намагався з нею поспілкуватися, жодних дій до примирення не вживав. Заяву відповідача про надання терміну на примирення вважає способом для затягування розгляду справи.

Позиція позивача залишається сталою та однозначною: вона наполягає на розірванні шлюбу, на примирення з відповідачем за жодних умов не згодна.

Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати у шлюбі з відповідачем.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме моральним засадам суспільства та вимогам закону, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Тому ухвалою суду від 02 квітня 2019 року в задоволенні заяви відповідача про надання терміну на примирення відмовлено.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, категоричне небажання позивача миритися з відповідачем та перебувати з ним у шлюбі, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.

Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач, яка у шлюбі змінювала прізвище, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_3.

Вказані вимоги також підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 10 серпня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №142, між ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючим: ІНФОРМАЦІЯ_3, просп.Дружби НародівАДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючою: м.Полтава, пров.Великий, 4а, кв.100, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу:

його ОСОБА_3,

її ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на відшкодування понесених нею судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2019 року.

Головуючий О.А.Самсонова

26.04.2019