Справа № 344/9053/17
Провадження № 22-ц/4808/476/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю ОСОБА_2 та його представника, представника АТ АКБ «Львів»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк «Львів» та Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з майна за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2019 року під головуванням судді Бабій О.М. в м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк «Львів» та Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з автомобіля марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип транспортного засобу універсал В, шасі № 2HNYD28888H540873, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивував тим, що 13 липня 2017 року він дізнався що спірний автомобіль знаходиться в розшуку та під арештом, який накладено Сихівським відділом державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В цей же день автомобіль було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для подальшого зберігання.

Зазначає, що він є добросовісним власником транспортного засобу, не є стороною виконавчого провадження в межах якого накладався арешт, тому вважає подальше утримання автомобіля під арештом таким, що суперечить чинному законодавству.

Просив постановити рішення про зняття арешту з спірного автомобіля.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що воно прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та без належного зясування всіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 18 березня 2016 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 транспортний засіб «Acura MDX», 2008 року випуску, універсал В, чорного кольору, номер шасі 2HNYD28888H540873. Позивач зареєстрував даний автомобіль на своє імя 19 березня 2016 року та отримав технічний паспорт серії СХТ № 922864.

Перед реєстрацією транспортного засобу Територіальним сервісним центром № 2641 Регіонального сервісного центру МВС України перевірено його на наявність обтяжень та встановлено, що перешкоди для його державної реєстрації відсутні. Тому вважає, що він фактично є добросовісним набувачем, який вільно та відкрито володів та користувався транспортним засобом, доки не дізнався про арешт автомобіля.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував, що арешт може бути накладений тільки на майно боржника, а ОСОБА_2 не є таким.

Висновок суду про те, що технічний паспорт про державну реєстрацію транспортного засобу не є достатнім доказом права власності на автомобіль, є необґрунтованим. Тільки технічний паспорт вказує на державну реєстрацію транспортного засобу та засвідчує факт виникнення права власності на таке рухоме майно.

Також суд першої інстанції не надав оцінки витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20 вересня 2017 року з якого вбачається що за транспортним засобом не числиться жодних приватних обтяжень у формі заборони відчуження у звязку із заставою майна.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі

Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів») подано відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним та таким, що не підлягає скасуванню.

ПАТ АКБ «Львів» зазначає, що посилання апелянта на чинну на сьогодні редакцію ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», в якій зазначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, повязаною із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна не може братися судом до уваги, оскільки редакція зазначеної статті не діяла на час придбання позивачем спірного автомобіля.

Натомість, частиною 1 статті 34 ЗУ «Про дорожній рух», яка діяла на момент купівлі автомобіля не передбачено необхідність перевірки відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.09.2017 не може підтверджувати факт відсутності обтяжень на час купівлі транспортного засобу, оскільки в ньому відображені лише ті обтяження, які існували станом на 20.09.2017, тобто на значно пізнішу дату, ніж дата купівлі автомобіля позивачем.

У відзиві зазначено, що встановлення факту відплатності договору, за яким здійснювалась купівля-продаж автомобіля, має значення у даній справі, оскільки, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Проте, ПАТ АКБ «Львів» вважає, що додана позивачем до апеляційної скарги копія договору купівлі-продажу не може бути прийнята судом в якості доказу у справі. Даний доказ позивач не надавав до суду першої інстанції, а також не повідомляв суд про неможливість подання такого доказу, не просив суд встановити додатковий строк для подання вказаного доказу та не довів, що ним здійснено всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання такого доказу.

На момент накладення арешту на автомобіль державним виконавцем та на даний час рішення суду про звернення стягнення на спірний автомобіль є не скасованим.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ПАТ АКБ «Львів», перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Сихівському відділі ДВС Львівського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження № 53305921, відкрите на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип Т3 легковий універсал-В, шасі № 2HNYD28888H540873, що належить на праві власності ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ АКБ «Львів» по кредитному договору № 2008/1/50 від 17.10.2008 в сумі 324 595,23 грн ( 251 474,00 грн- заборгованість по поверненню кредиту, 43 418,86 грн заборгованість по сплаті процентів, 29 702,37 грн пені), шляхом проведення прилюдних торгів.

Постановою державного виконавця від 12 липня 2017 року в рамках даного виконавчого провадження накладено арешт на автомобіль марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип Т3 легковий універсал-В, шасі № 2HNYD28888H540873.

За змістом ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тому позивачем у справах про звільнення майна з-під арешту є особа, відносно якої на момент порушення справи є припущення, що вона є носієм субєктивного права (власник та правомірний володілець майна), оскільки метою позову про звільнення майна з-під арешту є встановлення належності арештованого майна особі відмінній від боржника.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 заявив вимогу про зняття арешту з майна, вважаючи себе його власником.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «ACURA MDX», легковий, універсал-В, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3 (заставодавець-майновий поручитель), знаходиться у заставі Публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Львів» (заставодержатель) на підставі договору застави від 17 жовтня 2008 року. Відомості про заборону відчуження автомобіля згідно даного договору внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 11.12.2008 року з терміном дії до 11.12.2013 року (а.с.94).

Згідно ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана правова норма кореспондується також у ст. 17 ЗУ «Про заставу».

Відповідно до п. 4.1.4 договору застави, заставодавець зобов'язувався не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом застави без отримання попередньої письмової згоди на це від позивача.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Так, відповідно до статті 34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Із долученої позивачем постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 464/11398/13-ц вбачається, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2012 року визнано недійсною біржову угоду від 14 травня 2009 року ЛВК № 09051428, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, відповідно до якої ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 спірний автомобіль, та скасовано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На підтвердження права власності на спірний автомобіль позивачем долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 922864.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що даного документу недостатньо для прийняття рішення про задоволення позову про зняття арешту з майна, оскільки матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів про те що автомобіль було відчужено заставодавцем за згодою заставодержателя, або факт придбання автомобіля за відплатним договором.

На підтвердження того, що спірний автомобіль ОСОБА_2 придбав за відплатним договором, останній долучив до матеріалів апеляційної скарги копію договору купівлі-продажу спірного автомобіля від 18 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 (продавець) від імені якого діяла уповноважена особа ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (покупець) у Територіальному сервісному центрі № 2641 в Івано-Франківській області (ТСЦ 2641).

Однак, колегія суддів вважає, що наявність даного договору купівлі-продажу не є доказом того, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу. Зокрема, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент придбання автомобіля містяться відомості про обтяження цього рухомого майна (а.с.95 зворот, запис 2), що суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо добросовісності набувача.

Не відповідає дійсності твердження апелянта що судом не надано оцінки витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20 вересня 2017 року з якого вбачається, що на транспортний засіб не накладено жодних приватних обтяжень у формі заборони відчуження у звязку із заставою майна. Спірне майно перебувало під обтяженням і до 20 вересня 2017 року.

Автомобіль марки «ACURA MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ легковий універсал-В, шасі № 2HNYD28888H540873 є предметом виконання рішення Сихівського районного суд м. Львова від 23 травня 2014 року і судом постановлено рішення про звернення стягнення на це рухоме майно в рахунок погашення кредитної заборгованості, тому зняття арешту унеможливить виконання цього судового рішення, що є неприпустимим.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки позивач не є добросовісним набувачем спірного автомобіля, який перебуває під обтяженням у вигляді арешту і його заборонено відчужувати. Постановою державного виконавця від 12 липня 2017 року правомірно накладено арешт на вказаний автомобіль в межах виконавчого провадження.

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: В.Д. Фединяк

ОСОБА_7