Постанова

Іменем України

21 травня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1641/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 29 серпня 2018 року

в складі судді Таран Н.Г.

по справі №754/9856/17 Деснянського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_2 , посилаючись на те, що в мережі Інтернет на веб-сайті, хостинг-оператором якого є Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_3 , ОСОБА_1 розміщено негативну та завідомо недостовірну інформацію відносно нього, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною дану інформацію, розміщену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4, та зобов`язати ФОП ОСОБА_3 розмістити в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 спростування цієї інформації.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано недостовірною інформацію, яка була розміщена ОСОБА_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_2 та зобов`язано ФОП ОСОБА_3 в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 під заголовком «Спростування» спростувати інформацію, яка розміщена у статті.

Не погоджуючись з вказаними рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення судом фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, невірне застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції було порушено його право на судовий захист, оскільки він не був повідомлений про час та місце судового засідання, в якому ухвалено оскаржуване рішення.

Судом не взято до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що опублікована в мережі Інтернет стаття містить недостовірні факти щодо діяльності ОСОБА_2 У свою чергу в нього, як автора статті, наявні докази, які підтверджують висвітлені в ній факти.

Судом також не взято до уваги, що матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні №7000110 підтверджують, що інформація, яка викладена в статті в мережі Інтернет про діяльність позивача не є наклепом, а є достовірною інформацією.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив, в якому посилався на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Вказував, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову, оскільки на момент оприлюднення відповідачами недостовірної інформації останніми не подано доказів протилежного.

Вказував також, що доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За наведених обставин, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2018 без змін.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася та своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказував на те, що судом першої інстанції порушено його процесуальне право на участь в судовому засіданні, оскільки він не був повідомлений про судове засідання, в якому судом ухвалено судове рішення.

Колегія суддів, перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо неналежного повідомлення скаржника про місце, дату і час судового засідання, в якому судом першої інстанції ухвалено рішення, виходить з наступного.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання здійснюється, відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частиною 2 статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (ч. 3, ч. 4 ст. 128 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про дату, час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи судом неодноразово відкладалися судові засідання, а саме 21.02.2018, 19.04.2018, про які відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, яке було призначено на 29.08.2018, та в якому судом ухвалено оскаржуване рішення.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, 03.05.2018 судом першої інстанції надіслано ОСОБА_1 повістку про виклик до суду в судове засідання призначене на 29.08.2018 (а.с. 49).

Однак, згідно зворотного поштового повідомлення з конвертом, судова повістка про виклик до суду, яка надсилалася ОСОБА_1 , повернулася на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 52).

Отже, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання призначене на 29.08.2018, оскільки повернення до суду першої інстанції судової повістки без вручення учаснику справи з вказівкою причини повернення - за закінченням терміну зберігання не свідчить про належне повідомлення учасника справи.

Матеріали справи також не містять доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи на 29.08.2018 у інший спосіб, визначений законом.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції наведені обставини та зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, розглянувши справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи на 29 серпня 2018 року, суд розгляд справи не відклав, причини неявки відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з'ясував, порушив право останнього на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливості надати суду докази та навести доводи.

Зазначення судом першої інстанції в описовій частині рішення про те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, є формальним та спростовується матеріалами справи.

Таки чином, судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме розглянуто справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, яке було призначено на 29.08.2018.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, а тому в розумінні ч. 3 ст. 130 ЦПК України є належним чином повідомленим.

Положеннями частини 3 статті 130 ЦПК України, на яку посилається позивач, як на підставу належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Матеріали справи не містять доказів, що судову повістку, адресовану ОСОБА_1 , на судове засідання на 29.08.2018 отримано будь-яким з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ним.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи, що позбавило його права на участь в судовому засіданні, є обґрунтованими.

З наведеного слідує, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

В статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За приписами ст. 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про визнання інформації недостовірною, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

В пункті 18 Постанови роз`яснено, що довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

З матеріалів справи вбачається, що в мережі Інтернет на сайті, що знаходиться за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 розміщено статтю під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 8-12).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт поширення ОСОБА_1 інформації відносно позивача.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що факт поширення ОСОБА_1 інформації відносно позивача відповідачами не заперечувався.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відносно позивача поширено інформацію наступного змісту:

На фото: ОСОБА_2

«На рынке изготовления и продажи ценных металлов ведет свою деятельность недобропорядочный предприниматель, который занимается подделкой драгоценных металлов. Знакомьтесь, ОСОБА_2 !!

По нашей информации данный господин 10 лет назад приехал с Харькова в Киев. За это время он основал «Украинскую Биржу Драгоценных Металлов», ювелирный завод «Диамант 13», ювелирный бренд CAVA.COOL, и сеть ломбардов «QuickMoney», а его дом, по мнению экспертов, оценивается в 1,5 млн. долларов США. В целом, все бы хорошо, если бы не факт мошенничества, а именно - подделки драгоценных металлов.

На протяжении этого времени данный господин имел деловые отношения со многими украинскими банками. В результате его действий один из столичных банкиров не досчитался в своем бюджете 2 млн. долларов США. К слову, от партнерства с этим человеком пострадали не только банкиры, а и простые граждане.

Вместо того, чтобы как добропорядочный человек сесть с банкиром за стол переговоров, изготовил подделки слитков платины и через подставных лиц отдал их в банк в качестве обеспечения.

25 апреля 2017 года в отношении ОСОБА_2 было открыто уголовное производство №0000110. В результате санкционированного судом обыска на ювелирном заводе «Диамант 13» был изъят станок, на котором была изготовлена данная подделка, а также правоохранительными органами были получены показания сотрудника завода, в которых тот подтвердил факт изготовления им подделки слитка платины под руководством ОСОБА_2 . В свою очередь, в доме ОСОБА_2 также найдены подделки изделий из драгоценных металлов.

По не проверенным данным, кто-то со стороны этого человека послал сообщение главному свидетелю, ювелирному мастеру, который изготовил данную подделку, в котором одновременно и подкупает и угрожает ему. Текст сообщения - «S toboi svja*ytsa, pereyti па nawy storony.Ydalennaya rabota 1500 y.e. Kontract 5 let i drygy peredai. Ina4e ...» (ред. - «С тобой свяжутся, перейти на нашу сторону. Удаленная работа 1500 у.е. Контракт 5 лет и другу передай. Иначе ...»).

В настоящий момент ІТ специалисты нашей компании ищут ІР адрес, с которого было отправлено данное сообщение.

Защищает этого деятеля адвокат Коллегии адвокатов города Киева ОСОБА_4 (№ свидетельсва: 628). Принимая во внимание тот факт, что ОСОБА_4 «передернула» вышеупомянутое сообщение и сообщила следователю, что оно было якобы отправлено правозащитником ОСОБА_1 , можно сделать вывод, что данный человек недостоин высокого звания адвоката и является циничным и алчным человеком, для которого гонорар и его размер является главным жизненным приоритетом.

Адвокаты ООО «Дишевски и партнеры» готовят заявление в Национальный банк Украины, а также в Государственную пробирную службу Министерства финансов Украины о вопиющем факте подделки драгоценных металлов. Также обратимся с открытым письмом в Союз ювелиров Украины. Кроме того, мы будем настаивать в своих заявлениях на проверке бизнес деятельности ОСОБА_2 , ювелирного завода «Диамант 13», ломбарда «QuickMoney» и всех компаний, к которым данный господин имел отношение, за последние 10 лет.

Обращаем Ваше внимание, что этот человек также может носить бороду и выглядеть вот так:

На видео: ОСОБА_2 с сотрудниками завода «Диамант 13».

На фото: ОСОБА_2

ОСОБА_2 уже трижды предпринимал попытки удалить видео со своим лицом, вероятно, чтобы не быть узнанным другими потерпевшими от его деятельности, однако, ІТ специалисты нашей компании будут восстанавливать видео для просмотра до тех пор, пока ОСОБА_2 не будет привлечен к уголовной ответственности.

ОСОБА_2 , чтобы оправдать себя в глазах своих клиентов и партнеров создал забавный детский сайт «Колдун на рынке драгметаллов», а также разместил на своем официальном сайте информацию о том, что все вышеуказанные сведения на нашей странице являються ложью и черным пиаром, призванные лишь опорочить компанию «Диамант 13» и вымогать денежные средства у ее владельца.

Сообщаем, что наша команда не вымогает никаких средств у господина ОСОБА_2 , а лишь хочет, чтобы данный господин понес уголовную ответственность за свои действия. В отличии от ОСОБА_2 , за каждое слово и предложение, которое написано на нашей странице, мы несем моральную и юридическую ответственность.

Кроме того, в ближайшее время общественности будут показаны результаты ряда экспертиз, которые безоговорочно подтвердят нечистоплотность и не добропорядочность генного господина.

Всех, кто пострадал от деятельности ОСОБА_2 , просьба позвонить по телефону НОМЕР_2 или НОМЕР_3 (помощник ОСОБА_5) или отправить письмо на почтовый ящик ІНФОРМАЦІЯ_3. В случае предоставления ценной информации безопасность гарантируем !!

Правозащитник ОСОБА_1».

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що вищевказана інформація, поширена ОСОБА_1 , є негативною та завідомо недостовірною, що призводить до порушення його особистих немайнових прав.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача є частково обґрунтованими.

Як роз`яснено в Постанові недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

З аналізу статті, що поширена ОСОБА_1 в мережі Інтернет вбачається, що текст цієї статті містить як інформацію стосовно позивача, так і інформацію щодо адвоката ОСОБА_4, а також містяться відомості щодо контактних даних особи, яка поширила інформацію та відомості щодо наміру відповідача ОСОБА_1 та інших осіб звернутися до правоохоронних органів з метою перевірки діяльності позивача.

Зокрема в статті ОСОБА_1 зазначено, що …На рынке изготовления и продажи ценных металлов ведет свою деятельность недобропорядочный предприниматель, который занимается подделкой драгоценных металлов…», «…изготовил подделки слитков платины и через подставных лиц отдал их в банк в качестве обеспечения…», «…В результате его действий один из столичных банкиров не досчитался в своем бюджете 2 млн. долларов США…», «…В результате санкционированного судом обыска на ювелирном заводе «Диамант 13» был изъят станок, на котором была изготовлена данная подделка, а также правоохранительными органами были получены показания сотрудника завода, в которых тот подтвердил факт изготовления им подделки слитка платины под руководством ОСОБА_2 . В свою очередь, в доме ОСОБА_2 также найдены подделки изделий из драгоценных металлов».

Тобто, ОСОБА_1 у вказаних висловах стверджував про вчинення ОСОБА_2 злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначення ОСОБА_1 . в статті вищенаведеної інформації про вчинення ОСОБА_2 злочину є передчасним, оскільки на час опублікування статті ОСОБА_2 не притягувався до будь-якого виду юридичної відповідальності у порядку встановленому законом, зокрема до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо порушення відносно ОСОБА_2 кримінального провадження, оскільки посилання в статті на факт вчинення ОСОБА_2 злочину із зазначенням номеру кримінального провадження не доводить факт вчинення особою злочину. Так, пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості закріплений у ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України та встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що до винесення судом обвинувального вироку у кримінальній справі особа, яка є підозрюваною, вважається невинуватою, а факти та обставини, які стали підставою для порушення кримінальної справи ще мають бути доведеними, тому будь-які висловлювання у відношенні підозрюваної особи в стверджувальній формі про винність її у вчиненні злочину є порушенням принципу презумпції невинуватості.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що поширена в мережі Інтернет ОСОБА_1 інформація відносно ОСОБА_2 , а саме: «…На рынке изготовления и продажи ценных металлов ведет свою деятельность недобропорядочный предприниматель, который занимается подделкой драгоценных металлов…», «…изготовил подделки слитков платины и через подставных лиц отдал их в банк в качестве обеспечения…», «…В результате его действий один из столичных банкиров не досчитался в своем бюджете 2 млн. долларов США…» порушує принцип презумпції невинуватості, який закріплений ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і є фактично твердженням про вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про нього та заподіюється шкода його немайновим правам, а отже є негативною та недостовірною інформацією, оскільки стверджується про вчинення позивачем злочину.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що поширену ОСОБА_1 . інформацію, а саме: «…По нашей информации данный господин 10 лет назад приехал с Харькова в Киев. За это время он основал «Украинскую Биржу Драгоценных Металлов», ювелирный завод «Диамант 13», ювелирный бренд CAVA.COOL, и сеть ломбардов «QuickMoney», а его дом, по мнению экспертов, оценивается в 1,5 млн. долларов США…» не можна вважати недостовірною, оскільки дана інформація містить біографічні відомості відносно ОСОБА_2 , а її поширення жодним чином не заподіює немайнової шкоди позивачу.

Щодо зазначеної в статті ОСОБА_1 інформації про те, що «…По не проверенным данным, кто-то со стороны этого человека послал сообщение главному свидетелю, ювелирному мастеру, который изготовил данную подделку, в котором одновременно и подкупает и угрожает ему. Текст сообщения - «S toboi svja*ytsa, pereyti па nawy storony.Ydalennaya rabota 1500 y.e. Kontract 5 let i drygy peredai. Ina4e ...» (ред. - «С тобой свяжутся, перейти на нашу сторону. Удаленная работа 1500 у.е. Контракт 5 лет и другу передай. Иначе ...»). В настоящий момент ІТ специалисты нашей компании ищут ІР адрес, с которого было отправлено данное сообщение…», то ця інформація стосується, як зазначено автором статті, невідомої особи, а тому також не заподіює немайнової шкоди позивачу.

Позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформації, викладені у наступному абзаці: «Защищает этого деятеля адвокат Коллегии адвокатов города Киева ОСОБА_4 (№ свидетельсва: 628). Принимая во внимание тот факт, что ОСОБА_4 «передернула» вышеупомянутое сообщение и сообщила следователю, что оно было якобы отправлено правозащитником ОСОБА_1 , можно сделать вывод, что данный человек недостоин высокого звания адвоката и является циничным и алчным человеком, для которого гонорар и его размер является главным жизненным приоритетом» не підлягають задоволенню, оскільки поширення даної інформації не порушує прав та законних інтересів позивача, а стосується іншої особи, а саме відносно адвоката ОСОБА_4 , яке є представником позивача у даній справі.

Також не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання недостовірною інформації щодо звернення відповідача ОСОБА_1 до відповідних органів з метою перевірки дій позивача, а саме: «…Адвокаты ООО «Дишевски и партнеры» готовят заявление в Национальный банк Украины, а также в Государственную пробирную службу Министерства финансов Украины о вопиющем факте подделки драгоценных металлов. Также обратимся с открытым письмом в Союз ювелиров Украины. Кроме того, мы будем настаивать в своих заявлениях на проверке бизнес деятельности ОСОБА_2 , ювелирного завода «Диамант 13», ломбарда «QuickMoney» и всех компаний, к которым данный господин имел отношение, за последние 10 лет…», оскільки це є правом особи звертатися до відповідних органів із заявами про вчинення злочину.

Колегія суддів також вважає, що не підлягає визнанню недостовірною наступна інформація «Всех, кто пострадал от деятельности ОСОБА_2 , просьба позвонить по телефону НОМЕР_2 или НОМЕР_3 (помощник ОСОБА_5) или отправить письмо на почтовый ящик ІНФОРМАЦІЯ_3. В случае предоставления ценной информации безопасность гарантируем !!», оскільки ця інформація містить контактні дані, а саме електронну адресу та номери телефонів ОСОБА_1 , та є такою, що не зачіпає особистих немайнових інтересів позивача.

Щодо зазначення в статті, розміщеної ОСОБА_1 в мережі Інтернет, відносно ОСОБА_2 інформації наступного змісту «25 апреля 2017 года в отношении ОСОБА_2 было открыто уголовное производство №0000110», то така інформація не може вважатися недостовірною, оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_4 визнала факт відкриття даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_1 , підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, заявлених до ФОП ОСОБА_3 , колегія суддів виходить з наступного.

В п. 12 Постанови роз`яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та заначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Відповідно до положень ч. 1 Закону України «Про телекомунікації» (далі - Закон №1280-VI) адресний простір мережі Інтернет - сукупність адрес мережі Інтернет; домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; домен другого рівня - частина адресного простору мережі Інтернет, що розташовується на другому рівні ієрархії імен у цій мережі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що автором оспорюваної інформації є ОСОБА_1 , а хостинг-оператором - ОСОБА_3 , який створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу, наданого позивачем, реєстрантом домену другого рівня є ОСОБА_3 Проте, згідно наданої до суду першої інстанції заяви ОСОБА_3 , вбачається, що право на використання доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, було передано на договірних засадах ОСОБА_1

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі Закон) веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, автором оспорюваної інформації є ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 є хостинг-оператором.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону постачальник послуг хостингу - особа, яка надає власникам веб-сайтів послуги і (або) ресурси для розміщення веб-сайтів або їх частин у мережі Інтернет та із забезпечення доступу до них через мережу Інтернет. Власник веб-сайту, який розміщує свій веб-сайт або його частину в мережі Інтернет на власних ресурсах і (або) самостійно забезпечує доступ до нього з використанням мережі Інтернет, одночасно є постачальником послуг хостингу. Власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Отже, ОСОБА_3 є реєстрантом відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, на якому розповсюджена оспорювана інформація.

Проте, ОСОБА_3 не вважається власником вказаного веб-сайту, оскільки він надав суду доказ того, що право на використання доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким здійснювався доступ до веб-сайту, було передано на договірних засадах ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 є отримувачем послуг хостингу, то він є і відповідальною особою за поширення недостовірної інформації.

Ураховуючи наведені обставини та положення, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , як особа що поширила недостовірну інформацію, повинен спростувати таку недостовірну інформацію у спосіб в який вона була розміщена.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав про зобов`язання ОСОБА_1 спростувати поширену ним недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 , оскільки такі вимоги позивачем заявлялися до ФОП ОСОБА_3 , а не до ОСОБА_1

Згідно положень ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до ФОП ОСОБА_3

Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , то сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір у сумі 640,00 грн підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію наступного змісту:

«…На рынке изготовления и продажи ценных металлов ведет свою деятельность недобропорядочный предприниматель, который занимается подделкой драгоценных металлов…».

«…изготовил подделки слитков платины и через подставних лиц отдал их в банк в качестве обеспечения…».

«…В результате его действий один из столичных банкиров не досчитался в своем бюджете 2 млн. долларов США…».

«… В результате санкционированного судом обыска на ювелирном заводе «Диамант 13» был изъят станок, на котором была изготовлена данная подделка, а также правоохранительными органами были получены показания сотрудника завода, в которых тот подтвердил факт изготовления им подделки слитка платины под руководством ОСОБА_2. В свою очередь, в доме ОСОБА_2 также найдены подделки изделий из драгоценных металлов».

В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

В частині позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 21 травня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай