ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4235/19 Справа № 200/1147/19 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть набути статус відповідачів: АТ "Банк Кредит Дніпро", приватні нотаріуси Дніпровського нотаріального округу Виноградова В.Ю., Бондаренко Р.О.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року в задоволенні заяви адвоката Дугністого М.А. в інтересах заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть набути статус відповідачів: АТ «Банк Кредит Дніпро», приватні нотаріуси Дніпровського нотаріального округу Виноградова В.Ю. та Бондаренко Р.О . - відмовлено (а.с. 31-32).

Не погодившись із ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року та прийняти постанову про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 34-40).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

З виділених матеріалів вбачається, що адвокат Дугністий М.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в обґрунтування якої вказав, що заявник є власником двох нежитлових приміщень: АДРЕСА_1 , якими намагається безпідставно заволодіти АТ «Банк Кредит Дніпро». Вважає, є вірогідність і в подальшому відчуження даних приміщень, що унеможливить виконання рішення суду за позовом, який буде подано ним, в зв`язку з чим просив накласти арешт на вказані приміщення та заборону на їх відчуження.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також не зазначено доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду. Крім того, заявником не зазначено, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Із вказаними висновками судді 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачам вчиняти певні дії.

Із оскаржуваної ухвали суду вбачається, що вона має належне обґрунтування відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та постановлена відповідно до норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відсутні також докази того, що вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, є співмірним із заявленими вимогами.

Також колегія звертає увагу на те, що на даний час відсутні докази пред`явлення ОСОБА_1 відповідного позову, який заявник просив забезпечити у вказаний в заяві спосіб.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі, що не перешкоджає апелянту звернутися з відповідною заявою до суду у передбачений законом спосіб та порядок.

Керуючись ст. ст. 259, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: