Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 523/17358/16-ц

провадження № 61-48373 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»,

відповідач - ОСОБА_6,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси у складі судді Середи І. В. від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я., Сєвєрової Є. С. від 01 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Одеського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз», товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які діють в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання права власності на квартиру та витребування спірної із чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Укртрансгаз» зазначало, що для забезпечення працівників товариства житлом у 2005 році укладався договір про інвестування № Бал-2-97 від 25 травня 2009 року між ПП «Прогрес-Ріелтор» та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі директора філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», за яким забудовник - ПП «Прогрес-Ріелтор» будує будинок і по закінченню будівництва та введення до експлуатації передає у власність ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» об`єкт інвестування, зокрема новозбудовану квартиру АДРЕСА_1 . Після прийняття будинку до експлуатації і виготовлення технічного паспорту на квартиру, 18 травня 2009 року видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на НАК «Нафтогаз України». На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 360-р «Про реорганізацію дочірніх компаній НАК «Нафтогаз України» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18 липня 2012 року № 530 «Про реорганізацію ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» припинено діяльність товариства внаслідок реорганізації шляхом перетворення в публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», який, відповідно до пункту 1.2 Статуту, є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків ДК «Укртрансгаз».

Спірна квартира знаходиться на балансі товариства і перебуває у Єдиному державному реєстрі об`єктів державної власності з інвентарним № , що підтверджується Витягом від 23 листопада 2015 року.

Під час проведення інвентаризації державного майна стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 , яка була надана ОСОБА_2 у користування і у подальшому приватизована ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , за договором купівлі-продажу відчужена у приватну власність ОСОБА_6

Посилаючись на те, що товариство не вчиняло жодних дій щодо укладення договору купівлі-продажу квартири, а правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2017 року позовну заяву ПАТ «Укртрансгаз» в особі Одеського ЛВУ МГ філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_6 придбала спірну квартиру у власність за наявності у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на квартиру, отриманого у порядку приватизації. При цьому розпорядження органу приватизації і свідоцтво про право власності на житло недійсними не визнавалися, що унеможливлює задоволення позову.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» в особі Одеського ЛВУ МГ філії УМГ «Прикарпаттрансгаз»відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Оскільки спірна квартира вибула з власності позивача на підставі розпорядження органу приватизації, а розпорядження органу приватизації і свідоцтво про право власності у встановленому законом порядку не визнані недійсними, тому відсутні підстави для витребування спірної квартири у добросовісного набувача ОСОБА_6 . з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Укртрансгаз» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2018 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги товариства задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки суди, вирішуючи спір, неправильно тлумачили й застосовували закон, який не підлягає застосуванню та не застосовували закон, який підлягав застосуванню.

Суди безпідставно зазначили про наявність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на квартиру й мали застосувати до спірних правовідносин норми статей 387, 388, 392 ЦК України та задовольнити позовні вимоги.

Розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 07 червня 2019 року № 219728 та свідоцтво про право власності від 07 червня 2019 року, видане на його підставі, є незаконними та такими, що порушують право власності позивача, оскільки Департамент міського господарства Одеської міської ради не мав повноважень щодо прийняття розпорядження про приватизацію квартири громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Безпідставним є посилання апеляційного суду на необхідність оскарження розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 07 червня 2019 року № 219728 та свідоцтва про право власності від 07 червня 2019 року, оскільки свідоцтво про право власності не є актом індивідуальної дії й підставою для виникнення прав чи обов`язків осіб.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_6 подала відзивна касаційну скаргу, у якому з доводами касаційної скарги не погоджується, вказуючи на те, що у касаційній скарзі наведені обставини, які не були предметом доказування. Спірна квартира не є службовою і входить до складу державного житлового фонду. Орган приватизації на підставі та з додержанням Закону України «Про приватизацію державного фонду» видав розпорядження про передачу спірної квартири у власність. Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

У березні 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що з вселенням у спірну квартиру він утримував квартиру та доводив її до стану, що відповідає вимогам Житлового кодексу Української РСР та вимогам статті 379 ЦК України. Зазначав, що саме юрист Одеського ЛВУ МГ філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» у присутності начальника Дєвдери Б. П. надав йому консультації щодо приватизації спірної квартири та за підписом начальника йому видавалися необхідні для приватизації довідки.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 квітня 2005 року між ПП «Прогрес-Ріелтор» та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі директора філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» укладений договір № Бал-2-97, відповідно до якого забудовник - ПП «Прогрес- Ріелтор » будує житловий комплекс з вбудовано-торговим центром будинок, зокрема, квартиру з будівельним № НОМЕР_2 загальною площею 55,49 м2, розташовану на 5 поверсі будинку, право власності на яку в інвестора виникає у порядку, визначеному цивільним законодавством України.

06 травня 2008 року затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта. 18 травня 2009 року Одеською міською радою видано свідоцтво про право власності НАК «Нафтогаз України», на праві державної власності на квартиру АДРЕСА_1 , а 03 червня 2009 року, у встановленому законом порядку, зареєстровано право власності товариства на спірну квартиру.

За клопотанням начальника Одеського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів від 22 червня 2009 року про надання слюсарю з ремонту технологічного обладнання ОСОБА_2 . квартири АДРЕСА_1 , розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 383/01-06 від 16 липня 2009 року на ім`я ОСОБА_2 23 липня 2009 року видно ордер на вселення у спірну квартиру в складі 1 особи.

ОСОБА_2 проживав і був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 19 серпня 2009 року, його дружина ОСОБА_3 - з 12 жовтня 2009 року, донька ОСОБА_4 - з 05 лютого 2010 року, донька ОСОБА_5 - з 13 лютого 2013 року.

07 червня 2013 року, згідно до розпорядження органу приватизації № 219728 від 07 червня 2013 року, видано свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 . 29 вересня 2014 року здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 2013 року.

За договором купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О., ОСОБА_2 і ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстрований у реєстрі за № 794.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Укртрансгаз» підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною першою статті 388 ЦК України закріплено право власника на витребування майна від добросовісного набувача у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується доказами у справі, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у власності товариства у період з 18 травня 2009 року по 07 червня 2013 року.

Спірна квартира вибула з власності позивача (з державної власності) на підставі розпорядження органу приватизації № 219728 від 07 червня 2013 року та свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (стаття 345 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Статтею 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України.

Згідно з вимогами статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно виходив із того, що розпорядження органу приватизації № 219728 від 07 червня 2013 року і свідоцтво про право власності на житло від 07 червня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановленому законом порядку недійсними не визнані, презумпція правомірності набуття ними права власності не спростована, тому немає правових підстав для витребування спірної квартири у добросовісного набувача ОСОБА_6 з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Укладаючи 24 грудня 2015 року договір купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були власниками предмету цього договору та мали право розпоряджатися ним на власний розсуд.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк