Ухвала

31 травня 2019 року

місто Київ

справа № 641/1244/18

провадження № 61-9924ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп», третя особа: ФОП ОСОБА_5 , про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення компенсації за скасування рейсу у розмірі 3200, 00 євро та відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000, 00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 15 травня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1 921, 00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 144 544, 00 грн, яка на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 100=192 100, 00 грн).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Заявники в касаційній скарзі зазначили, що судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскільки питання, порушене у скарзі, стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також, що вона має виняткове значення для заявників. Втім, заявником не зазначено, в чому полягає фундаментальний характер та виняткове значення для формування єдиної правозастосовчої практики питання, порушене у скарзі. Доводи скарги про існування різних підходів судів до застосування положень статей 104, 105 Повітряного кодексу України з урахуванням того, що заявники не надали відповідних доказів наявності таких рішень, а також того, що з урахуванням різних фактичних обставин справи застосування норм законодавства може відрізнятись, Верховний Суд визнає недостатньо обґрунтованими. Неоднаковість застосування наведених положень Закону судами касаційної інстанцій також не доведено. Такі посилання заявників є фактично одним із доводів незгоди із оскаржуваними судовими рішеннями. Вочевидь, непогодження заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

З огляду на наведені доводи Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі«Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп», третя особа: ФОП ОСОБА_5 , про захист прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в своїх та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний