Справа № 463/2943/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/3118/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_5 , представника відповідача Львівської міської ради Юхименко Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання частково недійсним та скасування наказу, ухвал, визнання недійсними та скасування державних актів, визнання права на приватизацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановила:

В провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання частково недійсним та скасування наказу, ухвал, визнання недійсними та скасування державних актів, визнання права на приватизацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

01.08.2018 року представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про призначення про справі експертизи для визначення меж земельної ділянки, площею 1237,5 кв.м., яка закріплена для обслуговування будинку АДРЕСА_1 . Вимоги обгрунтовував тим, що при перегляді справи судом касаційної інстанції було встановлено, що судами попередніх інстанції не обговорено питання проведення експертизи, а вказівки касаційного суду є обов`язковими до виконання під час нового розгляду справи.

Представник відповідача Львівської міської ради Юхименко Р.І. зазначила, що сформульовані представником позивача запитання спотворюють обставини справи та мають на меті усунути прогалини, які позивач не може довести належними та допустимими доказами. Запропонувала питання у своїй редакції.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року призначено в справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання частково недійсним та скасування наказу, ухвал, визнання недійсними та скасування державних актів, визнання права на приватизацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

1. Які межі земельної ділянки площею 1237,5 кв.м., яка була закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_2 для обслуговування будинку АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1792 від 26.11.1953 року та схематичного плану кварталу №488 Львівського Бюро технічної інвентаризації (масштаб 1: 500 )?

2. Чи відрізняються межі земельної ділянки площею 1237,5 кв.м., яка була закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1792 від 26.11.1953 р., право користування якою позивач вважає до нього перейшло згідно положень ст.120 ЗК України, в редакції 2001 року, земельній ділянці на даний час?

3. З врахуванням технічної документації по складанню Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0970 га по АДРЕСА_4 , який виданий ОСОБА_4 , технічної документації по виготовленню Державного акту на право постійного користування землею Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», а також рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1792 від 26.11.1953 року і схематичного плану кварталу № 488 Львівського Бюро технічної інвентаризації, визначити на даний час межі земельної ділянки, яка була закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_2 для обслуговування будинку АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1792 від 26.11.1953 р., право користування якою позивач вважає до нього перейшло згідно положень ст.120 ЗК України, в редакції 2001 року, та встановити чи ввійшла земельна ділянка площею 1237,5 кв.м., у план земельної ділянки площею 0,0970 га по АДРЕСА_4 , яка передана у власність ОСОБА_4 та в план земельної ділянки площею 153,6903 га, яка передана у постійне користування Регіональному ландшафтному парку Знесіння». Якщо так, то в яких межах та якою площею?

4. Чи існує на сьогоднішній день об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 ? Якщо такий об`єкт нерухомості існує, то чи відрізняються межі земельної ділянки для обслуговування цього обєкта нерухомого майна на даний час від меж земельної ділянки площею 1237,5 кв.м., яка закріплена за будинкоуправлінням АДРЕСА_2 при будинку № 27 згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1792 від 26.11.1953 року?

Проведення експертизи доручено експерту Мельнику Олександру Петровичу (м. Жовква, Жовківський р-н, вул. Зелена, 51, свідоцтво судового експерта № 1460, видане центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерство юстиції України), попередивши його про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку за ст.ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 та Львівську міську раду в рівних частках.

Направлено в розпорядження експерта матеріали цивільної справи Личаківського районного суду м. Львова № 463/2943/13-ц (провадження №2/463/375/18).

Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2 , вважає, що поставлені на вирішення експертизи питання повинні бути змінені, оскільки їх зміст не відповідає вказівкам, які надані в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2017 року та обставинам, які підлягають з`ясуванню при новому розгляді справи та потребують спеціальних знань.

Покликається на те, що питання, які необхідно було поставити на вирішення експертизи були сформульовані судом касаційної інстанції, а саме, які межі земельної ділянки були закріплені для обслуговування жилого будинку, який належить на праві власності позивачу.

Звертає увагу, що за будинковолодінням, яке придбав позивач згідно договору купівлі-продажу від 30.06.1997 року, закріплено в користування земельну ділянку площею 1237,5 кв.м.

Факт незаконного знесення будинку у 2003 році встановлений рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2006 року. Після знесення будинку, залишився фундамент, а на замовлення позивача було розроблено проект відбудови індивідуального житлового будинку на існуючому фундаменті.

Схематичним планом присадибної ділянки АДРЕСА_1 (користувач ОСОБА_2 ) визначено межі земельної ділянки із позначенням на ній будинком і господарськими будівлями.

Таким чином, позивач подав позов щодо захисту його прав та інтересів, як власника індивідуального житлового будинку із належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, а також прав користувача земельною ділянкою за цією адресою площею 1237,5 кв.м.

Поряд з цим, у поставлених питаннях суд зазначив лише про будинковолодіння АДРЕСА_2 та про будинок АДРЕСА_1 .

Звертає увагу на висновок судової будівельно-технічної експертизи ЛНДІСЕ № 4157 від 28.08.2009 року, складений у справі № 2-701/2007, згідно з таким земельна ділянка ОСОБА_4 та парку «Знесіння» накладаються на ділянку ОСОБА_2

Стверджує, що право власності позивача на жилий будинок у встановленому порядку не припинялось, що не враховано судом при визначенні питань для експертизи.

Враховуючи наведене, вважає необхідним виключення 4 питання з переліку питань для експерта, оскільки таке не має змісту та доказового значення для справи, а знищення будинку у 2003 році визнається учасниками справи.

Крім цього, не погоджується із визначенням судом конкретного експерта для проведення експертизи, оскільки таке може мати наслідком проведення необ`єктивної експертизи, тому вважає за доцільне доручити проведення експертизи експертам спеціалізованої експертної установи.

Просить змінити ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року в частині поставлених питань та визначення експерта. Просить доручити проведення експертизи судовим експертам ТзОВ «Судове експертно-розрахункове бюро», питання 4 виключити з переліку питань поставлених на вирішення експерта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника відповідача ЛМР Юхименко Р.І. на заперечення таких, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідуючи принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, ОСОБА_4, Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання частково недійсним та скасування наказу, ухвал, визнання недійсними та скасування державних актів, визнання права на приватизацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

Підставою позовних вимог ОСОБА_2 зазначив те, що 30 червня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу придбав будинок АДРЕСА_1 , до якого входили дерев`яний сарай та огорожа. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1792 від 26 листопада 1953 року за зазначеним будинком закріплено земельну ділянку площею 1237,5 кв.м. Оскільки будинок був знесений з невідомих позивачу причин, він звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, проте рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2006 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Вважає, що його земельна ділянка незаконно перейшла регіональному ландшафтному парку «Знесіння» із переданою парку у постійне користування землею площею 153,6903 га, крім цього частина його земельної ділянки передана у приватну власність ОСОБА_4 для обслуговування будинку.

Подавши клопотання про призначення експертизи, позивач звертав увагу на те, що на обов`язок проведення такої дано вказівку у судовому рішення касаційного суду.

Представник відповідача Юхименко Р.І. заперечуючи клопотання позивача, подала свою редакцію питань на вирішення експерта, яку також підтримав відповідач ОСОБА_4

Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

Зокрема, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами (ч. 1 ст. 105 ЦПК України).

При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Таким чином, враховуючи вимоги закону про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

З врахуванням наведених вище вимог закону та характеру спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що предмет спору та позовні вимоги свідчать про необхідність призначення експертизи та застосування спеціальних знань у відповідній сфері.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що до нього відповідно до положень ст.120 ЗК України в редакції від 2001 року перейшло право користування земельною ділянкою площею 1237,5 кв.м., із придбанням на підставі цивільно-правової угоди будинку, який розташований на цій ділянці, а також, враховуючи висновки Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 08.02.2017 року, положення ст.ст. 103-105 ЦПК України, призначення у даній справі відповідної експертизи є обґрунтованим та виправданим.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Оскільки спір між сторонами існує з приводу того, який будинок у власність придбав позивач та чи розміщений він на спірній земельній ділянці, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що питання експерту необхідно поставити таким чином, щоб не підтверджувати чи спростовувати відповідні факти, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії та відповідає завданню цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини наголошує, що розумність тривалості судового розгляду повинна оцінюватися в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявників (справа «Аніфер проти України», рішення від 26.07.2018).

В цьому контексті, колегія суддів вважає правильним та доцільним висновок районного суду про те, що запропонована представником відповідача експерта установа Львівський НДІ судових експертиз не забезпечить проведення експертизи у строки, визначені для розгляду справи Цивільним процесуальним кодексом України, тому призначення для проведення експертизи експерта Мельника О.П., ( м . Жовква, Жовківський р-н, вул. Зелена, 51, свідоцтво судового експерта № 1460, видане центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерство юстиції України), який має відповідний фах та організовує проведення експертизи не порушуючи строки розгляду справи, доводи апеляційної скарги таких не спростували та під сумнів не поставили.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк