Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 303/4945/14-ц

провадження № 61-30195 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2015 року у складі судді Дроботя В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми подвійного завдатку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від

06 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму подвійногозавдатку в розмірі 117 527,97 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд виходив із того, що заявником пропущено строк на апеляційне оскарження, а тому йому необхідно подати заяву про його поновлення, із зазначенням поважності причин пропуску, а також сплатити судовий збір.

31 жовтня 2014 року ОСОБА_2 направив до суду апеляційної інстанції заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору та копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявником неповністю виконано вимоги ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від

06 листопада 2014 року про усунення недоліків, зокрема не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням причин його пропуску.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 , у якій заявник просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2015 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв`язку пропуском строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції не урахував відсутність доказів отримання заявником копії ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2014 року про залишення апеляційної скарги без руху, а тому оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

25 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, доводи касаційної скарги законність та обгрунтованість висновків суду не спростовують.

Згідно частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від

06 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми подвійного завдатку задоволено. Під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення були присутні позивач ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 .

Ураховуючи, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 отримав повний текст вказаного рішення 10 жовтня 2014 року, що підтверджується записом у довідковому листі до справи, останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року, було 20 жовтня 2014 року. Апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 21 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не надано доказів сплати судового збору, пропущено строк на апеляційне оскарження, не наведено обгрунтування поважності причин його пропуску. Заявнику надано строк в тридцять днів з дня отримання ухвали для надання вмотивованої заяви про поновлення пропущеного процесуального строку та квитанції про сплату судового збору.

31 жовтня 2014 року ОСОБА_2 направив через суд першої інстанції до суду апеляційної інстанції заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору та копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Посилання заявника на те, що він не отримував копію ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2014 року є неспроможними з огляду на наступне.

06 листопада 2014 року апеляційний суд направив рекомендованим повідомленням копію ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від

06 листопада 2014 року на адресу заявника, зазначену в апеляційній скарзі

( АДРЕСА_1 ), яка не була йому вручена. Після надходження до суду апеляційної інстанції заяви про долучення квитанції про сплату судового збору, апеляційний суд 17 грудня 2014 року повторно направив копію зазначеної ухвали на адресу заявника, зазначену ним, як адресу для направлення поштової кореспонденції (

АДРЕСА_2), яка 24 грудня 2014 року була вручена адресату особисто, що підтверджується витягом із відстеження пересилання поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта».

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані поважними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, установленого частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року, у встановлений судом строк заявник не подав заяву із зазначенням поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконано вимоги ухвали від 06 листопада 2014 року, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин такого пропуску, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність обставин, визначених частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року, а тому у відкритті апеляційного провадження обгрунтовано відмовлено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97- ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня

2007 року).

Поновлення строку на апеляційне оскарження без відповідної заяви заявника може стати підставою тверджень іншої сторони у справі про небезсторонність суду, що є порушенням права на справедливий судовий розгляд.

Ураховуючи, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції обгрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Касаційний суд також звертає увагу на те, що справа перебувала у апеляційному суді понад три місяці, протягом цього строку заявник не демонстрував готовність належно скористатися своїми процесуальними правами, та вчасно реагувати на процесуальні дії суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник