Номер провадження: 22-ц/813/1028/19
Номер справи місцевого суду: 520/6599/18
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Ільченко А.О.,

представника ОСОБА_2 - адвоката Вронського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - адвоката Ільченко Алли Олександрівни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, треті особи - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

встановив:

30 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Київської РА ОМР, про зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, посилаючись на здійснення відповідачем ОСОБА_1 самочинного будівництва поряд із житловим будинком позивача, просить зобов`язати відповідача знести самочинно збудований двоповерховий будинок, який будується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в заяві позивач зазначає, що будівництво здійснюється швидкими темпами. За наявною інформацією відповідач має намір переоформити право власності на земельну ділянку разом із будівництвом, для запобігання чого позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову наступним чином:

накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті;

повідомити компетентні органи (Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент Державного архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління архітектури і містобудування Одеської міської ради) про наявність заборони ОСОБА_1 виконувати будівельні роботи з будівництва будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті;

заборонити Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області реєструвати декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких ведеться за адресою: АДРЕСА_1 , замовник - ОСОБА_1 , - до розгляду справи по суті.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_1 ) до розгляду справи по суті.

Заборонено ОСОБА_1 , будь-яким іншим фізичним та юридичним особам виконувати будівельні роботи з будівництва будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (вісімдесят шість) до розгляду справи по суті.

Повідомлено Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління архітектури і містобудування Одеської міської ради про наявність заборони щодо виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області реєструвати декларацію про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 , замовник - ОСОБА_1 - до розгляду справи по суті.

Заборонено Державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, у м. Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти наступні реєстраційні дії: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, відкриття/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав, зміни до таких записів щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - адвокат Ільченко А.О. ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року про забезпечення позову та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення в майбутньому.

Проте, судом не було враховано, що на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, відповідач ОСОБА_1 не був власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а його власником була ОСОБА_3 , яка на той час взагалі не була залучена до участі у справі.

Так, відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначені накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Тобто, забезпечувати позов можливо лише у разі належності нерухомого майна відповідачеві.

Однак, ще до пред`явлення позову, а саме 27.04.2018 на підставі договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 продав останній цей житловий будинок, про що суд при постановленні оскаржуваної ухвали не знав.

Всі вищевикладені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що суд не мав права забезпечувати позов стосовно майна, яке належить сторонній особі, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено не у відповідності до вимог процесуального права. У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 352,40 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - адвоката Ільченко Алли Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року про забезпечення позову скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_3 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 352,40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра