Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 701/674/15-ц

провадження № 61-13657св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Лесько А. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області в складі судді Калієвського І. Д. від 15 жовтня 2015 року та постанову апеляційного суду Черкаської області в складі суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., Ювшина В. І., від 16 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті її рідної сестри - ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, яка складається з: 3/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ; 3/4 частин автомобіля марки ВАЗ-21051, 1991 року випуску, шасі - НОМЕР_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 грудня 2013 року; 3/4 частин автомобільного причепа ПГМФ - 8302, рік випуску - 2008 року випуску, шасі НОМЕР_2 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 грудня 2013 року.

20 вересня 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким земельну ділянку загальною площею 1,8200 га, розташовану в адміністративних межах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, та все інше майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право, зокрема всі належні їй грошові заощадження, остання заповіла ОСОБА_1

ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкувала рухоме та нерухоме майно, але не встигла зареєструвати його та отримати правовстановлюючий документ на своє ім`я.

30 жовтня 2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5419 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . На іншу частину майна нотаріусом була надана відмова у вчинені нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на рухоме та нерухоме майно, що позбавляє нотаріуса права вчинити нотаріальні дії та видати свідоцтво.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просила суд визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за собою право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину у вигляді 3/4 частин спірного житлового будинку; 3/4 частин автомобіля та причіпа.

Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини автомобіля марки ВАЗ, модель 21051, рік випуску 1991, шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частин причепа марки - ПГМФ, модель 8302, рік випуску - 2008, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , тип ТЗ - причіп легковий - В, колір - синій, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне домоволодіння на момент смерті ОСОБА_4 було записано за останнім, у зв`язку із чим цей будинок є спільним майном подружжя і позивач, яка є сестрою дружини останнього та її єдиною спадкоємицею за заповітом має право на визнання за нею 3/4 частин спірного спадкового майна.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2015 року рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини автомобіля марки ВАЗ, модель 21051, рік випуску 1991, шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частин причепа марки - ПГМФ, модель 8302, рік випуску - 2008, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , тип ТЗ - причіп легковий - В, колір - синій, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті позовних вимог відмовлено.

17 грудня 2015 року апеляційним судом Черкаської області прийнято додаткове рішення, яким визнано право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на 1/4 частин причепа марки - ПГМФ, модель 8302, рік випуску - 2008, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , тип ТЗ - причіп легковий - В, колір - синій, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року скасовано в частині визнання житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також в частині визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_3

Прийнято в цій частині нову постанову, якою ОСОБА_1 відмовлено у позові про визнання житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині вимог щодо визнання спірного будинку спільною власністю подружжя та в частині визнання права власності на частину указаного будинку в порядку спадкування мотивована тим, що спірний будинок був успадкований ОСОБА_4 від його матері, і тому не може вважатися спільним майном подружжя останнього та ОСОБА_3 Спадкоємцями за законом після його смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 , єдиною спадкоємицею якої є позивач, та син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожен. У зв`язку із чим за ОСОБА_1 підлягає визнанню відповідна 1/2 частина спірного будинку.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині визнання права власності в порядку спадкування на спірний автомобіль та причіп мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідачем не оскаржувались, однак суд апеляційної інстанції повністю погоджується з відповідними висновками, які відповідають вимогам закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким провадження у даній справі закрити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідили зібрані у справі докази та дійшли помилкових висновків про часткове задоволення позову. Указано, що суди залишили без уваги доводи відповідача про те, що спір між тими ж сторонами щодо тих же обставин уже розглядався судами, за наслідками чого ухвалено рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року у справі № 701/1575/14-ц, після розгляду якої апеляційним судом ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні відповідних позовних вимог через їх передчасність, що, на думку скаржника, є підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень та закриття провадження у справі. Скаржник зазначив, що спірний житловий будинок був збудований мамою його батька, у зв`язку із чим таке майно не є спільним майном подружжя останнього та ОСОБА_3 і не може бути визнано за позивачем.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості оскаржених судових рішень в частині вирішення позовних вимог щодо спірного автомобіля та причіпа, у зв`язку із чим згідно вимог статті 400 ЦПК України справ в указаній частині Верховним Судом не переглядається.

Доводи інших учасників справи

У травні 2018 року ОСОБА_1 подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу, посилаючись на те, що обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та відповідають фактичними обставинам, які склалися між учасниками даної справи. Апеляційний суд, на думку заявника, розглянув справу без повного урахування усіх обставин, на які посилалися сторони. У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу заявник просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення районного суду залишити в силі.

Касаційну скаргу на судові рішення, ухвалені у даній справі ОСОБА_1 не подавала.

Обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 1991 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

12 грудня 2013 року державним нотаріусом Маньківського державного нотаріального округу Заїчко В. П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_2 .

Спадкове майно після смерті ОСОБА_4 складається з: автомобіль марки ВАЗ, модель 21051, рік випуску 1991, шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований МРЕВ ДАЇ УМВС м. Умань 06 липня 1998 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7

12 грудня 2013 року державним нотаріусом Маньківського державного нотаріального округу Заїчко В. П. видано свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_3 , яка є пережившою дружиною ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя за час шлюбу, яке складається з автомобіля марки ВАЗ, модель 21051, рік випуску 1991, шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований МРЕВ ДАЇ УМВС м. Умань 06 липня 1998 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 .

Відповідно до заповіту від 12 вересня 2013 року ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,8200 га, розташовану в адміністративних межах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_9 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10 , зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 866 та все інше майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося б, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом буде мати право, в тому числі всі належні їй грошові заощадження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3

13 жовтня 2014 року державним нотаріусом Маньківської Державної нотаріальної контори Черкаської області Заїчко В. П. видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого спадкове майно складається 1/2 частини земельної ділянки площею 0,5419 га, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала чоловікові спадкодавця - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого спадщину вона прийняла, але не оформила спадкових прав у зв`язку із смертю, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_11 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 травня 2015 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Черкаської області відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав чоловікові померлої - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті ОСОБА_3

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 травня 2015 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Черкаської області відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на автомобіль та причіп після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 328 від 24 квітня 2014 року, виданої виконавчим комітетом Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . На день смерті з нею проживала сестра ОСОБА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого 03.10.2014 року житловий будинок та всі господарські споруди були побудовані в період часу з 1966 року по 1990 рік включно.

Згідно погосподарської книги № 10 дане господарство було записано на ОСОБА_7 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_3 проживала в указаному домоволодінні з ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу 21 грудня 1991 року.

Судом апеляційної інстанції установлено, що оскільки спірне домоволодіння побудоване до 1990 року, а шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували в 1991 році - спірне домоволодіння не є спільною сумісною власністю подружжя, а саме ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, установлено, що ОСОБА_4 успадкував спірний будинок віл своєї матері - ОСОБА_7 , і на випадок своєї смерті заповіт не залишав, тому спадкоємцями за законом після його смерті є його дружина ОСОБА_3 , яка також померла в 2014 році, та син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожен.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції в частині, яка переглядається - щодо вимог щодо визнання спірного будинку спільною власністю подружжя та визнання права власності на частину указаного будинку в порядку спадкування, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи в частині, яка переглядається касаційним судом, перевіривши їх в цій частині доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що спірний будинок був успадкований ОСОБА_4 від його матері, і тому не може вважатися спільним майном подружжя останнього та ОСОБА_3 , а також врахувавши, що переживша дружина останнього - ОСОБА_3 , єдиною спадкоємицею якої є позивач, успадкувала 1/2 частину спірного будинку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні цього будинку спільною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного будинку.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного домоволодіння спростовуються, матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що спір між тими ж сторонами щодо тих же обставин уже розглядався судами, за наслідками чого ухвалено рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року у справі № 701/1575/14-ц, що, на думку скаржника, є підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень та закриття провадження у справі є безпідставними з огляду на наступне.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно досліджених судами попередніх інстанцій матеріалів справи рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року у справі № 701/1575/14-ц про відмову ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 мотивовано передчасністю її позовних вимог, оскільки на момент розгляду зазначеної справи у позивача були відсутні відмови нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій щодо спірного майно.

Підставою для звернення до суду із позовом у даній справі є відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема, щодо спірного будинку, що спростовує відповідні доводи касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди їх висновками судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог щодо спірного будинку, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Рішення суду апеляційної інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи і не спростовані учасниками справи, а також обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції, в частині, яка переглядається - без змін.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 401, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2018 року в частині в частині вимог щодо визнання спірного будинку спільною власністю подружжя та в частині визнання права власності на частину указаного будинку в порядку спадкування залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

А. О. Лесько