Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого - судді Краснопольської Л.П.

при секретарі судового засідання Владовій В. В.

за участю представника позивача Мелізгінова Ю.В.

представника відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ФГ «Кам`янече» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Новоархангельського районного суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначаючи в позові те, що 09 вересня 2016 року на перехресті вул. Мазейна та Лисова с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровогадської області о 17.00 год. вечора не обравши безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення із автомобілем RENAULT-DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_2 який належав ФГ «Камянече» в особі ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_4 на підставі маршрутного листа. В результаті зіткнення двох автомобілів сталося ДТП із пошкодженням обох автомобілів. Внаслідок цього автомобіль RENAULT-DUSTER, 2015 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження на суму 130919, 01 гривень, що підтверджується звітом про оцінку автотранспортного засобу № 248, виконаного 21.09.2016 року. Даний факт стався з вини відповідача, який керував автомобілем ВАЗ 2101, д. н. з. НОМЕР_1 , що перебуває у нього у користуванні, даний факт підтверджується матеріалами з місця ДТП, складеними працівниками Національної поліцї Новоархангельського району та протоколами про адміністративні правопорушення.

Просить суд стягнути на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 130919, 01 гривень, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, судові витрати та витрати на правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві і просив позов задовольнити. Зазначив, що в матеріалах справи є висновок щодо оцінки завданого збитку, вина відповідача доведена постановою Новоархангельського районного суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, тому винна особа має відшкодувати завдану шкоду згідно вимог законодавства. Крім того, вказав, що розмір витрат щодо надання правової допомоги змінився, тому просив вирішити це питання іншим процесуальним шляхом в окремому порядку, передбаченому нормами ст.141 ЦПК України.

Відповідач та його представник визнали позов частково, просили врахувати пояснення НАСК «ОРАНТА» щодо відшкодування збитків позивачу та стягнути з відповідача різницю між нарахованою страховиком сумою та виплаченою сумою відшкодування. Зазначили, що договори страхування укладені на обидва автомобілі, тобто відповідальність водіїв застрахована і тому позивачу частково сплачено відшкодування.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є правовідносини щодо відшкодування шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законами України «Про страхування`та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2016 року на перехресті вулиць Музейна та Лисова в с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровогадської області о 17.00 год. сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач по справі - ОСОБА_2 та автомобіля RENAULT-DUSTER, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ФГ «Кам`янече» в особі ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_4 Власником автомобіля RENAULT-DUSTER є позивач.

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26.10.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди та винуватість відповідача в судовому засіданні сторонами не оспорюється.

Під час керування автомобілем, на момент настання ДТП, цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом № АЕ 5120931 з терміном дії до 18.11.2016 року. Застрахована також цивільна-правова відповідальність позивача ( ТДВ СК "Альфа-гарант", поліс № АЕ6778130).

З матеріалів справи, вбачається, що згідно автотоварознавчого дослідження № ВА5390ВЕ від 27.09.2016 року, зробленого страховою компанією, матеріальний збиток, завданий власнику RENAULT-DUSTER, в результаті пошкодження при ДТП склав 90490, 47 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 127415, 16 грн., а з урахуванням коефіцієнту 90490, 47 грн.).

Враховуючи механічні пошкодження автомобіляRENAULT-DUSTER позивач певно не погодився із такою сумою страхового відшкодування, і 21.09.2016 року - замовив та отримав незалежний звіт № 248 про оцінку автотранспортного засобу, який провів суб`єкт оціночної діяльності ФОП - ОСОБА_5 , що діяв на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 17352/14 від 26.12.2014 року. За результатами проведеного дослідження складено відповідний звіт, яким визначено вартість матеріального збитку, що складає 130919,01 грн.

Матеріали справи не містять доказів того, що страховик узгоджував з потерпілим - позивачем по справі, розмір страхового відшкодування. Проте сам по собі цей факт не свідчить про неналежне виконання умов договору страхування або закону та порушення прав потерпілого за умови, що страховиком виплачено потерпілому страхове відшкодування у розмірі, який визначений у відповідності до вимог закону чи договору.

Позивач має право не погоджуватися з оцінкою завданого йому матеріального збитку та доводити її неправильність. Наданий позивачем звіт від 21.09.2016 року №248 не дає підстав стверджувати про неправильність оцінки проведеної на замовлення відповідача, хоча і містить інші висновки про вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу.

У зв`язку з цим , суд оцінює лише дотримання положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють порядок вчинення страховиком дій направлених на визначення розміру завданого позивачу збитку та розміру страхової виплати і не оцінював зміст проведеної оцінки різними оцінювачами.

Пункт 4 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

Всупереч Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач - ОСОБА_3 не став звертатися до страховика НАСК «ОРАНТА» за виплатою страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої ДТП, а пред`явив позов до суду про стягнення відшкодування безпосередньо з відповідача - ОСОБА_2

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом, тобто Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 цього Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону ).

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (ст.ст. 9, 35, 36 вказаного Закону ).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Звернення особи з позовом про відшкодування шкоди, безпосередньо до завдавача шкоди, не звертаючись до його страхової компанії, цивільно-правова відповідальність автомобіля якого застрахована, є передчасним.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником в деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ( ст. 22 ЦК).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Судом було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована НАСК «Оранта», яка визнала дорожньо-транспортну пригоду, учасниками якої стали сторони, страховим випадком, і після огляду транспортного засобу позивача відповідно був складений акт та здійснено оцінку завданого збитку та калькуляцію витрат, необхідних для відшкодування шкоди позивачу. Страховиком визначена вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивача і складає 127 415,16грн., що з урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля (33%) складає 90 490,47 грн.

Що стосується часткового визнання позову відповідачем, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, рішення ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу. При цьому, в ст. 206 Кодексу вказано, що якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у визнанні відповідачем позову. В даній справі часткове визнання відповідачем позову суперечить положенням Законів України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий,

неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки пред`явлення позивачем вказаного позову до відповідача, а не до страхової компанії, немає під собою правових підстав, так як саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду позивачу, а відтак вимоги до відповідача є необґрунтованими та передчасними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову відсутні підстави стягнення з відповідача на користь позивача всіх судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 79, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування", ст. ст. 979, 980, 999,1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ФГ «Кам`янече» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено через Новоархангельський районний суд до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ідентифікаційні дані учасників:

Позивач: ФГ «Кам`янече» місце знаходження: вул. Лікарняна, 18 с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області, код юридичної особи 31121064.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду виготовлено 13 травня 2019 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя Краснопольська Л.П.