КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м. Київ

Справа №761/6736/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7175/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Піхур О.В. 26 грудня 2018 року у м. Києві, повний текст рішення складено 26 грудня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 07 грудня 2017 року він засобами електронної пошти звернувся до відповідача із заявою, але отримав відповідь лише 10 лютого 2018 року. Враховуючи, що відповідачем не було надано відповідь у тридцяти денний термін, чим порушено ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 вважає, що такими діями йому було заподіяно моральну шкоду. На підставі викладеного просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у порушенні ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його звернення від 07 грудня 2017 року; зобов`язати відповідача дотримуватися Закону України «Про звернення громадян»; стягнути з відповідача 25000,00 грн у якості компенсації моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укрпошта» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів вини відповідача в даних правовідносинах, права позивача не порушено, а тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду, оскільки судом першої інстанції неправильно трактовано ст. 5 Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укрпошта» - Дрозд С.Я. вказує на те, що у заяві від 07 грудня 2017 року, яка відправлена позивачем до ПАТ «Укрпошта» не зазначені ім'я та по батькові ОСОБА_1 та не зазначена його електронна адреса на яку позивачу може бути надіслана відповідь, а тому заява не відповідає вимогам ст. 5 Закону України «Про звернення громадян». Також вказує на те, що в заяві від 07 грудня 2017 року відсутня дата її отримання ПАТ «Укрпошта», дата її отримання також відсутня у тексті позовної заяви та у додатках до неї. Крім того, позивачем в позовній заяві не вказано в чому саме полягає протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, не визначено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та винни останнього в її заподіянні, та жодним чином не обґрунтована сума моральної шкоди в розмірі 25000, 00грн. Таким чином, представник відповідача вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача АТ «Укрпошта» - Ніколенко Г.В. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлені про розгляд справи належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поштовий зв'язок» відносини у сфері надання послуг поштового зв'язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів,

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07 грудня 2017 року позивач електронною поштою звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вжити заходів для приведення роботи відділення «Укрпошта» №49 м. Одеса у відповідність нормам, або підтвердити свою неспроможність зробити це, відповідь просив надати на електронну пошту (а.с.3).

Відповідачем 24 січня 2018 року позивачу надано відповідь на його заяву (а.с. 3 на звороті).

Однак, матеріали справи не містять даних про отримання ПАТ «Укрпошта» заяви позивача від 07 грудня 2017 року. А тому вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилась у ненаданні відповіді на його заяву від 07 грудня 2017 року у передбачений законом термін, а також зобов`язання відповідача дотримуватися Закону України «Про звернення громадян», є необґрунтованими.

Оскільки позивачем не було надано доказів завдання йому відповідачем моральної шкоди, не вказано в чому саме полягають незаконні дії чи бездіяльність відповідача, не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і ймовірним протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Крім того, позивачем жодним чином та жодними доказами не обґрунтована сума моральної шкоди в розмірі 25000, 00грн.

Доводи позивача відносно того, що судом першої інстанції невірно трактовано положення ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», оскільки його звернення від 07 грудня 2017 року було оформлено відповідно до вимог законодавства, та підтвердження відправлення його звернення містяться у матеріалах справи, відхиляються колегією суддів, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду, які були встановлені та досліджені судом.

Таким чином, доводи викладені у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 03 червня 2019 року.