Провадження № 22-ц/802/551/19 Категорія: 1 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за заявою представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого за заявою стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз збут», про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу з ОСОБА_1, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ТОВ «Волиньгаз збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожитий природний газ в сумі 3097,88 грн та сплаченого судового збору в розмірі 689 грн.

06 жовтня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ.

У лютому 2019 року боржник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав до суду заяву про скасування судового наказу, яку ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2019 року повернуто без розгляду.

20 березня 2019 року боржник через свого представника вдруге подав заяву про скасування судового наказу із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про скасування судового наказу. Як на підстави поважності пропуску строку представник ОСОБА_1 покликається на те, що копію оскаржуваного наказу отримав лише 18 лютого 2019 року, про що свідчить відмітка в матеріалах справи. Просить визнати викладені ним у клопотанні обставини поважними причинами пропуску даного строку та скасувати судовий наказ.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 06 жовтня 2016 року, виданого за заявою стягувача ТОВ «Волиньгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з постачання природного газу з ОСОБА_1, повернуто в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 . ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і прийняти нову ухвалу, якою скасувати даний судовий наказ. Вказує на те, що разом із заявою про скасування судового наказу ним подано клопотання про поновлення строків подання заяви про скасування судового наказу, в якому зазначено, що строк пропущений із поважних причин, а саме - отримання судового наказу представником боржника лише 18 лютого 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ТОВ "Волиньгаз збут" Гаврилюк Д. Ю. зазначив, що товариство вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, оскільки 13 жовтня 2017 року було відкрито виконавче провадження за вказаним судовим наказом і 08 січня 2018 року звернуто стягнення на заробіток боржника ОСОБА_1 , у зв`язку з чим з нього протягом тривалого часу стягувалися присуджені кошти, а тому не відповідає дійсності посилання представника боржника на те, що йому не було відомо про існування судового наказу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема у пункті 6 ч.1 ст.353 цього Кодексу - щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу від 06 жовтня 2016 року, суд першої інстанції виходив із того, що боржник пропустив строк, визначений процесуальним законом, для подачі до суду заяви про скасування судового наказу, підстави для поновлення строку відсутні, оскільки стороною не надано суду переконливих доказів поважності його пропуску.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із нормами ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом статей 81, 127 ЦПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано судовий наказ за заявою ТОВ «Волиньгаз збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у сумі 3097,88 грн та судових витрат ( а.с. 9).

В матеріалах справи є заява про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового наказу представником боржника ОСОБА_1 . ОСОБА_2 від 18 лютого 2019 року.

26 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу, яка ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2019 року була повернута без розгляду.

20 березня 2019 року боржник через свого представника вдруге подав заяву про скасування судового наказу із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про скасування судового наказу, проте, як встановлено місцевим судом, заявник не надав переконливих доказів поважності причин пропуску ним процесуального строку, обмежившись лише вказівкою, що він вважає строк не порушеним, та має право на поновлення пропущеного строку.

Апеляційний суд зазначає, що, вирішуючи питання поважності причин пропуску процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) указано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Із наявних у матеріалах справи копій документів, долучених ТОВ «Волиньгаз збут», вбачається, що оспорюваний судовий наказ був пред`явлений стягувачем до примусового виконання на підставі письмової заяви, за якою головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області видано постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2017 року. Також видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.01.2018 року, згідно з якою встановлено, що боржник працював у Волинській обласній організації Українського товариства сліпих та було здійснено відрахування із доходів боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 4336,53 грн.

На підтвердження відрахувань надано копії платіжних доручень (а.с.36-42).

Разом з тим, в апеляційній скарзі представник боржника вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно знав про щомісячні відрахування із його заробітної плати за виконавчими документами.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що боржнику було відомо про вищевказаний судовий наказ, оскільки з його заробітної плати здійснювалися відрахування, і відсутні будь-які підтвердження непереборних обставин, які би перешкоджали протягом такого тривалого часу (понад два з половиною роки) оскаржити у встановленому законом порядку судове рішення про стягнення з нього заборгованості, є обгрунтованим та таким, що підтверджений матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для повернення заявникові його заяви про скасування судового наказу, оскільки вона подана після спливу визначеного законом строку, сторона не довела і не подала доказів того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у неї не було можливості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк не був пропущений, оскільки представник боржника вже звертався до суду з заявою про скасування судового наказу, проте ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2019 року повернуто заявнику, не може слугувати належним доказом існування обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду підставно, відповідно до вимог ст.ст.170, 171 ЦПК України, повернув боржнику його заяву про скасування судового наказу.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий

Судді