Справа №601/1992/18
Провадження № 2/601/74/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

при секретарі судового засідання: Бончик А.П.,

за участю сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом від 01.07.1978 року його прийнято на посаду лісничого Кременецького лісництва. Наказом по ДП «Кременецький лісгосп» № 4-к від 03 січня 2017 року його звільнено з посади лісничого Кременецького лісництва за прогул за п.4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Кременецького районного суду від 23.06.2017 року його поновлено на роботі з 03.01.2017 року на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп».

На виконання вказаного рішення суду відповідач видає наказ № 233-к від 12.07.2018 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп», поза штатним розписом. З даним наказом він не погодився, оскільки його поновили не на тій посаді, а саме - його не влаштовувало формулювання «поза штатним розписом». Даний наказ про поновлення на роботі позивач оскаржив та рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2018 року змінено формулювання в наказі про поновлення на роботі та виключено формулювання «поза штатним розписом».

Наказом № 290-к від 12.09.2018 року його звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку із змінами в організації праці та скороченням штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування. Вважає звільнення незаконним, оскільки ніякої ліквідації структурного підрозділу в якому працював позивач не відбулося, а відбулося його перейменування з Кременецького на Підлісецьке лісництво та чисельність працівників залишилася така ж сама.

Крім того, вважає, що його слід було поновити на посаді на підставі п.6 статті 40 КЗпП України, оскільки поновлено працівника, який раніше виконував цю роботу. Також, незаконним звільненням відповідачем йому завдано моральної шкоди, оскільки він позбавлений можливості заробляти на життя, втратив душевний спокій, змінився спосіб його життя, погіршився стан здоров`я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримав позов з підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що позивачу було оголошено накази про попередження про наступне скорочення його посади, з наказом про своє звільнення він також ознайомлений, але відмовився його підписувати. Також пояснив, що йому пропонувалася посада, яка була вакантною, а саме майстра лісу Забарівського лісництва, але він відмовився. Оплата праці йому проводилася по посаді лісничого, який є у штаті підприємства. Просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити та пояснив, що позивач був поновлений на роботі на посаді лісничого ДП «Кременецький лісове господарства», як вказано в рішенні суду, але оскільки на той час у штаті підприємства такої посади не було, то у наказі було зазначено «поза штатним розписом». Вважає звільнення законним, оскільки дійсно на підприємстві відбулися зміни в організації та скорочення штату працівників. Позивач був попереджений про наступне вивільнення, йому було також запропоновані вакантні посади, які були наявні станом на 12.09.2018 року, також була згода профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені сторонами докази, судом встановлено слідуючі обставини та правовідносини.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 наказом № 97-к від 01 липня 1978 року позивач був прийнятий на роботу лісничим в Кременецьке лісництво, яке неодноразово перейменовувалось та з 10.02.2005 року перейменовано на ДП «Кременецьке лісове господарство».

Відповідно до наказу № 4-к від 03 січня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади лісничого з 03 січня 2017 року згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогул.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.06.2017 року, яке залишено без змін, ОСОБА_1 поновлено на роботі з 3.01.2017 року на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп».

На виконання вказаного рішення суду відповідач видає наказ № 233-к від 12.07.2018 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп», поза штатним розписом. Скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади № 4 від 03.01.2017 року.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.10.2018 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 14.12.2018 року, визнано формулювання підставу в наказі від 01.07.2018 року № 233-к про поновлення ОСОБА_1 на роботі «поза штатним розписом» незаконним та виключене дане формулювання з наказу.

Наказом № 234-к директора ДП «Кременецький лісгосп» від 12.07.2018 року скорочено посаду позаштатного лісничого ДП «Кременецький лісгосп». Попередити ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організаційній структурі підприємства, ліквідацією структурного підрозділу та ліквідацією посади на яку поновлено позивача.

Відповідно до акту, складеного 12.07.2018 року комісією ДП «Кременецький лісгосп», ОСОБА_1 ознайомився з наказом № 234-к від 12.07.2018 року, але відмовився підписати його в їх присутності.

ОСОБА_1 12.07.2018 року повідомлений про наступне вивільнення, що підтверджується повідомленням від 12.07.2018 року та актом комісії ДП «Кременецький лісгосп» про те, що ОСОБА_1 , ознайомився з попередженням № 648-к від 12.07.2018 року, але відмовився підписати його в їх присутності.

Наказом № 290-к від 12.09.2018 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 13.09.2018 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації праці та скороченням штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування. Копію наказу позивач не підписав, але одержав.

Згідно протоколу спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ДП «Кременецький лісгосп» від 23.08.2018 року, профспілкою надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого, у зв`язку із змінами в структурі підприємства, ліквідацією структурного підрозділу, та відсутністю вакантної посади в штатному розписі підприємства.

Згідно повідомлення від 06.09.2018 року ОСОБА_1 пропонувалася вакантна посада майстра лісу у Забарівському лісництві ДП «Кременецький лісгосп». Що також стверджується актом складеним 07.09.2018 року комісією ДП «Кременецький лісгосп», ОСОБА_1 ознайомився з повідомленням про наявність вакантної посади майстра лісу, але відмовився підписати його в їх присутності.

Згідно доповідної записки інженера з підготовки і обліку кадрів від 12.09.2018року станом 12.09.2018 року по ДП «Кременецький лісгосп» є одна вакантна посада майстра лісу Забарівського лісництва.

Указом Президента України №1036/2009 від11.12.2009 року створено Національному природному парку «Кременецькі гори» за рахунок земель ДП «Кременецький лісгосп» площею 2982,6 га. без вилучення у зазначеного підприємства.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 796-р та додатку № 1 до нього, Міністерству екології та Державному агенству земельних ресурсів і Державному агенству лісових ресурсів дозволено приймати відповідно до законодавства рішення про погодження питання надання згоди на вилучення земельних ділянок орієнтовно 53010,1 га, що перебувають у постійному користуванні лісогосподарських підприємств згідно додатку, з подальшою передачею їх у постійне користування із зміною їх цільового призначення установам природно-заповідного фонду згідно додатку 2, у якому зазначено, що з ДП «Кременецький лісгосп» планується вилучити 2810 га та передати у постійне користування Національному природному парку «Кременецькі гори».

Згідно повідомлень (а.с.120-134) проводилося погодження по питанню передачі земель та лісового фонду з ДП «Кременецький лісгосп» до Національного природного парку «Кременецькі гори».

Згідно розпоряджень Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2017 року № 884-р та від 06 грудня 2017 року № 885-р, надано дозвіл Національному природному парку «Кременецькі гори» на розробку проекту землеустрою земель, що перебувають у постійному користуванні природного заповідника «Медобори», площею 1000 га. та на землі площею 2796,5га розташованих на території Кременецького та Шумського районів Тернопільської області, згідно з додатком із земель, що перебувають у постійному користуванні ДП «Кременецький лісгосп».

Договором №1, від 15.03.2018 року, що укладений між ДП «Кременецький лісгосп» та Національному природному парку «Кременецькі гори» передбачена співпраця сторін та зазначено, що на землях 2810 га, що розташовані на території Кременецького та Шумського районів Тернопільської області, та які будуть передані у постійне користування НПП «Кременецькі гори» здійснюється охоронна діяльність за рахунок служби охорони НПП «Кременецькі гори».

Наказом директора ДП «Кременецький лісгосп» № 51 від 16.03.2018 року затверджено з 16.03.2018 року організаційну структуру і чисельність штатних працівників в розрізі структурних підрозділів на 2018 рік. Де зазначено апарат управління 32 особи, лісництва 182 осіб: в тому числі Білокриницьке -13 осіб, Вишнівецьке-15 осіб, ОСОБА_4 -18 осіб, Забарівське-14 осіб, Кременецьке-22 особи, Ланівецьке-16 осіб, Підлісецьке-29 осіб, Почаївське-16 осіб, Стіжоцьке-21 особа, ОСОБА_5 -18 осіб., цехи 66 осіб.

Наказом директора ДП «Кременецький лісгосп» № 54 від 20.03.2018 року затверджено з 20.03.2018 року організаційну структуру і чисельність штатних працівників в розрізі структурних підрозділів на 2018 рік, де зазначено апарат управління 32 особи, лісництва 129 осіб: в тому числі Вишнівецьке-15 осіб, Забарівське -14 осіб, Ланівецьке -16 осіб, Підлісецьке - 29 осіб, ОСОБА_6 -16 осіб, Стіжоцьке -21 особа, ОСОБА_5 -18 осіб. ; цехи 46 осіб.

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини 1 статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Як вбачається із встановлених судом обставин, у службі автомобільних доріг у Миколаївській області дійсно відбулося скорочення штату працівників, в тому числі посад заступників начальників, одну з яких обіймав позивач, що підтверджується наказом та штатними розписами, а також клопотанням Служби про внесення змін до штатного розпису працівників від 13.10.2016 року № 02-06/2228, відповідно до якого служба ініціювала перед Державним агенством автомобільних доріг України питання щодо погодження внесення змін до штатного розпису у зв`язку із виробничою необхідністю. Така виробнича необхідність полягала в підвищенні якості правової роботи у Службі, систематизації та підвищенні якості організації адміністративно-кадрової роботи та інше. З метою недопущення ризиків зменшення матеріального стимулювання кожного окремого працівника, службою було прийнято рішення щодо скорочення високооплачуваної та великої чисельності посад заступників начальника, що також забезпечило більш ефективне використання державних коштів. Вищезазначене також підтверджується листом Укравтодору від 20.10.2016 року № 2402/2/6.3-23 внесенням змін до штатного розпису працівників служби, наказом Служби про внесення змін до штатного розпису від 30.10.2016 року № 229, що є наявними в матеріалах цивільної справи.

Про наступне звільнення позивача було попереджено у визначені законом строки.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 01 квітня 2015 р. у справі №6-40цс15і.Крім того, згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі за № 6-1264цс17 у постанові від 09 серпня 2017 р., власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Таким чином, встановлення факту виконання роботодавцем положень закону щодо працевлаштування залежить від того, чи були запропоновані працівникові всі вакантні посади (інша робота), які існували на час попередження про звільнення, а також які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення за умови, що працювати на цих посадах (виконувати роботу) працівник може за своєю професією чи спеціальністю, з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом встановлено, що 12.07.2018 року в день повідомлення позивача про наступне звільнення роботодавець запропонував позивачу наявну на той час в закладі вакантну посаду майстра лісу Забарівського лісництва, але позивач відмовився від переведення на цю посаду, про що ствердив і в судовому засіданні.

Суд також, спростовує твердження позивача, що на підприємстві не відбулася реорганізація, оскільки це підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме наказами «про внесення змін до організаційної структури підприємства» від 16.03.2018 року та 20.03.2018 року, згідно яких в структурі ДП «Кременецький лісгосп» відсутнє Кременецьке, Підлісецьке, Білокриницьке лісництва та зменшилась штатна чисельність осіб по лісництвах. Процес реорганізація відбувається тривалий час, про що також свідчать Указ Президента, Розпорядження Кабінету Міністрів та погодження між різними відомствами та установами.

Послання позивача на ту обставину, що його поновили не на ту посаду з якої незаконно звільнили, а тому він підлягає поновленню також суд не бере до уваги, оскільки посада на яку необхідно було поновити позивача була скорочена. Внесення змін до штатних розписів є виключною прерогативою власника чи керівника підприємства. Поновивши на посаді лісничого поза штатним розписом, за позивачем були збереженні всі гарантії, які передбачені для посади лісничого, оплата праці здійснювалася згідно тарифікації посади лісничого. Це не заперечив у судовому засіданні позивач.

Посилання позивача та його представника, що ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді на підставі п.6 ч.1 ст.40 КЗпП є також безпідставними, оскільки це стосується працівника, що виконував цю роботу замість відсутнього працівника.

За таких обставин, наказ № 57-к від 26.06.2017 року є законним та не підлягає скасуванню, а тому, відповідно і позовні вимоги позивача щодо стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнення моральної шкоди, не підлягають до задоволенню.

Керуючись статтями 40,-43 КЗпП України, статтями 4, 7, 10, 11-13, 76-83, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про поновлення ОСОБА_1 на посаді лісничого Підлісецького (бувшого Кременецького) лісництва ДП «Кременецьке лісове господарство» згідно пункту 6 статті 40 КЗпП України; стягнення з ДП «Кременецьке лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 вересня 2018 року по день поновлення його на посаді; стягнення з ДП «Кременецьке лісове господарство» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої йому моральної (немайнової) шкоди в розмірі 10 000,00 гривень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне Підприємство «Кременецьке лісове господарство», юридична адреса: м.Кременець, вул. Акімова, 26, Тернопільська область, Код .

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2019 року.

Головуючий: