Справа № 624/946/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.04.2019 року смт. Сахновщина Харківська область
Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого(ої)-судді: Єрьоміна О. В.
за участю секретаря судового засідання:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПП «Агропрогрес» про визнання недійсним договору оренди землі, -
У грудні 2016 року позивач звернувся до Кегичівського районного суду із вказаним позовом, який було передано до Сахновщинського районного суду у червні 2018 року на підставі п. 2 ч.1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України.
На даний час вищевказана земельна ділянка знаходиться в оренді ПП «Агропрогрес» на підставі договору оренди землі № б/н від 10.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агропрогрес», однак вказаний договір підписано не ОСОБА_2, а іншою особою.
У звязку із викладеним позивач просить:
-стягнути з ПП «Агропрогрес» на користь позивача судові витрати.
У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Представник відповідач у судове засідання не з"явився. Згідно поштового повідомлення вбачається, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзив до суду не надав.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.
Відносини повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо.
Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої
Згідно ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакціїї, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та
вимог земельного законодавства.
Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України.
Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» (у редакціїї, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріусом.
Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є обовязковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.
Так, відповідно до Закону України «Про оренду землі» укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов'язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Підписи від імені ОСОБА_2 Анатолійоича, які містяться у графі «Земельну ділянку передав: ОСОБА_5» у рядку «/підпис/» кожного примірника акту передачі-прийому земельної ділянки згідно з договором, у графі «ОСОБА_6 ОСОБА_5» кожного примірника акту визначення меж земельної ділянки в натурі, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. (а.с.167-177).
Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та відсутність волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину підставою для визнання такого недійсним.
Таким чином, в суді достовірно встановлена відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору оренди земельної ділянки, підпис в договорі не його, тому, суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин недійсний і позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст.216 ч.2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, суд вирішуючи цю справу, крім спеціальних норм, керуючись в тому числі й загальними засадами цивільного судочинства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів усіх учасників даних правовідносин, а тому у зв'язку із встановленням в суді відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору оренди земельної ділянки, так як підпис в примірниках цього договору не належить йому, суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин є недійсним і позовні вимоги підлягають задоволенню
Згідно з п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України при прийнятті рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Ці витрати, як передбачено ст.133 ЦПК України, складаються з судового збору та тих, що повязані з розглядом справи, зокрема, проведенням експертизи.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 141 Кодексу, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1102, 40 грн.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з ПП «Агропрогрес» на користь позивача судовий збір у розмірі 1102, 40 та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 5720,00 грн.
Керуючись ст.ст.263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_2 - задовільнити.
Стягнути з ПП «Агропрогрес» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 5720,00 грн, а всього: 6822 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 25.04.2019 року.
Суддя: