Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 415/1620/18
Провадження № 22-ц/810/286/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря

судовогозасідання: СінькоА.І.

учасники справи:

заявник: Лисичанський міський відділ ДВС ГТУЮ

у Луганській області

стягувач: ПАТ КБ «Приватбанк»

боржник: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 13 березня 2018 року

(постановлену у складі судді Фастовця В.М.) у цивільній справі за поданням державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

встановив:

У березні 2018 року Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області (далі Лисичанський МВ ДВС ГТУЮ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим написом нотаріуса.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 13 березня 2018 року подання держаного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області задоволено. Суд тимчасово обмежив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених на підставі виконавчого напису № НМЕ 840588 від 25.10.2017 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 38378 гривень 62 копійки.

Заявник (боржник) ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для такого обмеження, порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що про наявність боргу їй взагалі не було відомо, тому від виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим написом нотаріуса вона не ухилялась. Крім того, з 16 листопада 2010 року вона проживає за іншою адресою, тому не отримувала ні копії виконавчого напису, ні розрахунку заборгованості. За таких обставин, просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не має, оскільки боржник ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього виконавчим написом нотаріуса, а тому є підстави для його тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник заявника (боржника) підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та пояснивши, що на даний час виконавчий напис нотаріуса оскаржується в судовому порядку.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, надали письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, в яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України " підставами для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України є ухилення вiд виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рiшенням або рiшенням iнших органiв (посадових осiб), що пiдлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованостi зi сплати алiментiв;

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не виконує зобов`язання, покладені на нього виконавчим написом № НМЕ 840588 від 25 жовтня 2017 року приватного нотаріуса Черніговського міського нотаріального округу Завалієва А.А.

Апеляційний суд вважає ці висновки суду помилковими, оскільки вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд не врахував, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всеобічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належало з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково. Невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, до яких відноситься відсутність майна, зміна адреси місця проживання, так і суб`єктивними причинами, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте лише самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилинення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Під час розгялду справи суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в акті державного виконавця від 23 лютого 2018 року перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим, бо за місцем проживання остання була відсутня.

За наявності цієї обставини суд повинен був обґрунтувати, в чому він вбачає свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За таких підстав, колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим, постановлена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 13 березня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, окремому касацйіному оскарженню не підлягає

Повний текст постанови складений - 07 травня 2019 року.

Головуючий Н. В. Стахова

Судді: В.В.Кострицький

А. В. Яресько