Справа № 749/1354/18
Номер провадження 2/749/53/19
"03" травня 2019 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - Шаповал З.О.
з участю секретаря Мирошниченко А.М.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу №749/1354/18 за позовом ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визнання права власності за набувальною давністю на безхазяйне майно,-
19 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визнання права власності за набувальною давністю на безхазяйне майно, а саме садибний (індивідуальний) будинок №62, вул.. Партизанська с. Чепелів, Сновського району Чернігівської області.
В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що у 2003 році ОСОБА_3 фактично продала позивачу будинок №62, вул.. Партизанська с. Чепелів, Сновського району Чернігівської області, однак письмовий договір купівлі-продажу не укладався. ОСОБА_3 померла, спадкоємців її майна немає. З 2003 року, з часу купівлі будинку, позивачка доглядала за спірним будинком, підтримувала його в належному стані, а з 2005 року разом зі своєю сім`єю стала проживати в ньому. В силу своєї юридичної необізнаності позивач вважала, що придбавши названий будинок та повідомивши сільську раду, що її сім`я переїжджає проживати в будинок, вона законно та відкрито проживає в ньому. Вищезгаданий будинок був непридатний для проживання тому сім`я позивачки робила поточні ремонти, приводили до ладу огорожу, сарай, а тому позивачка вважає, що вказане підтверджує, що вона відкрито, добросовісно володіє спірним житловим будинком. Право власності на житловий будинок №62, вул.. Партизанська с. Чепелів, Сновського району Чернігівської області ні за ким не зареєстроване, а тому позивачка вважає, що останній є безхазяйною річчю. Рішенням 10 сесії 5 скликання Чепелівської сільської ради від 19.09.2008 року земельна ділянка розміром 0,64 га була надана у користування чоловіку позивачки ОСОБА_4
Ухвалою суду від 16.01.2019 року витребувано зі Сновської районної державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи щодо майна померлої 14 грудня 2011 року ОСОБА_3.
Ухвалою суду від 16.01.2019 року витребувано зі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області довідку про те за якою адресою проживала та була зареєстрована ОСОБА_3, яка померла 14.12.2011 року в м. Сновську Чернігівської області станом на день смерті із вказівкою на те хто з нею був зареєстрований на день смерті.
Ухвалою суду від 20.02.2019 року, відмовлено у прийнятті визнання позову представником Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області ОСОБА_5 та закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.
У судовому засіданні представник Сновської міської ради відсутній. 16.01.2019 року до суду надійшло клопотання відповідно до якого представник Сновської міської ради ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності №04-06/2619 від 25.10.2018 року просить суд розглянути справу без участі представника міської ради.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою ОСОБА_3, яка померла 14.12.2011 року та яка дійсно в 2003 році фактично продала позивачу будинок №62, вул.. Партизанська с. Чепелів, Сновського району Чернігівської області. Позивач з 2005 року проживала у спірному домоволодінні та з сім`єю робила поточні ремонти домоволодіння.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Можливість пред'явлення позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
З позовної заяви вбачається, що позивачка вважає попереднім власником житлового будинку №62, по вул.. Партизанська в с. Чепелів, Сновського району Чернігівської області ОСОБА_3 в якої позивачка у 2003 році придбала спірний житловий будинок.
Спірний житловий будинок дійсно існує та має загальну площу 76,40 кв. м. та житлову площу 43,90 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, який виготовлений 12.10.2018 року на замовлення позивачки (а.с.10-12).
Спірний житловий будинок знаходиться за адресою с. Чепелів, вул.. Партизанська, 62, Сновського району Чернігівської області, що територіально відноситься до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області.
Даних про визнання спірного житлового будинку безхазяйним майном матеріали справи не містять, як і даних про те, що ОСОБА_3 була його власником.
До матеріалів справи не додано навіть відомостей з погосподарського обліку №01-0134-2, що позбавляє суд перевірити рік забудови будинку та власника спірного будинку згідно погосподарського обліку.
Зі змісту частини 1 статті 344 ЦК України вбачається, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, повинно враховуватися, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК).
З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Виходячи зі змісту вищезазначених статей, обставинами, які мають значення для справи, і які відповідно до ст.81 ЦПК України повинен довести саме позивач є:
законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння;
давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).
Матеріали справи не містять даних про те, коли і ким був побудований спірний житловий будинок, чи виділялась земельна ділянка під його будівництво і чи здавався він в експлуатацію в установленому порядку.
Згідно із довідкою ТОВ «Трудовий колектив» Чернігівського МБТІ №197 від 07.11.2018 право власності на житловий будинок №62 по вул.. Партизанська в с. Чепелів, Сновського району Чернігівської області станом на 31.12.2012 не зареєстроване (а.с.17).
Відсутність державної реєстрації спірного житлового будинку станом на 07.11.2018 року підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна №144342925 від 07.11.2018 року (а.с.18).
Обєктами цивільних прав відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є речі. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст. 179 ЦК України).
Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Будівництво це процес створення із різних матеріалів за допомогою обладнання нового майна.
Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації».
Таким чином, для того, щоб новостворене майно стало обєктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов:
завершення будівництва;
прийняття до експлуатації;
державна реєстрація.
Набуття права власності на нерухоме майно первісним способом пов'язане з його державною реєстрацією.
Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна).
Отже, якщо власник збудованого житлового будинку в порушення вимог закону не здійснив державної реєстрації права власності на житловий будинок, останній не може бути обєктом цивільно-правових відносин та виступати предметом цивільних угод.
Посилання позивача на те, що спірний житловий будинок придбаний за договором купівлі-продажу в 2003 році не може бути підставою для задоволення позову, оскільки набувальна давність поширюється на випадки фактичного, незаконного володіння чужим майном. Наявність у володільця цього нерухомого майна певного юридичного титулу, зокрема, згоди попереднього власника на відчуження майна, виключає застосування набувальної давності.
Виходячи з аналізу норм матеріального права, право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є саме незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном).
Отже, позов про визнання права власності за набувальною давністю не може предявити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає, хто є власником цього майна.
У даній справі десятирічний строк набувальної давності, перебіг якого надав би позивачці право звернення з вимогою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, на момент звернення з позовом до суду ще не сплинув, оскільки власниця спірного будинку ОСОБА_3 (як вказує у своїй позовній заяві позивачка) померла 14.12.2011 року, а за загальним правилом перебіг строку володіння за давністю починається після цієї дати, оскільки саме після цієї дати володілець набуває статусу незаконного володільця.
На підставі викладеного, керуючись ст. 392, 344 ЦК України, ст.. ст.. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд ,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визнання права власності за набувальною давністю на безхазяйне майно відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення складено 06.05.2019 року.

Суддя З.О.Шаповал