ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/755/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянтів Поплавського Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2019 року (суддя Бондарчук В.В.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі по тексту - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 27 лютого 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк», далі по тексту - Банк, позивач) та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №303-23/02-2006-Ж, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 63 750 дол. США під 12,5% річних строком до 26 лютого 2027 року.

В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 19 травня 2011 року Банком було укладено договори поруки ОСОБА_6, та ОСОБА_7, за умовами яких вони згодились нести солідарну відповідальність із позичальником за вищезазначеним кредитним договором.

Однак, взяті на себе зобов'язання позичальник виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 20 жовтня 2014 року його заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» становить 43 375 доларів США.

У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_5, солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №303-23/02-2006-Ж у розмірі 43 375 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 жовтня 2014 року (12,95122 грн. за 1 долар) еквівалентно 561 759,18 грн., з яких:

- 38 486,56 доларів США (що еквівалентно 498 447,91 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 539,50 доларів США з 26 серпня 2014 року по 20 жовтня 2014 року;

- 4 883,90 доларів США (що еквівалентно 63 252,46 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість 4 479,58 доларів США з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року;

- 0,13 доларів США (що еквівалентно 1,69 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26 липня 2014 року по 20 жовтня 2014 року;

- 4,41 доларів США (що еквівалентно 57,12 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26 листопада 2013 року по 20 жовтня 2014 року;

- а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 3 654 грн. у рівних частках з кожного по 1218 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2015 року позов задоволено.

У березні 2018 року відповідачі звернулись до місцевого суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №303-23/02-2006-Ж від 27 лютого 2006 року в сумі 43 370,46 доларів США, що еквівалентно 1 205 114 грн. 50 коп. та пеню в сумі 126 грн. 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в сумі по 1218 грн. з кожного.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просять його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вважають, що висновки суду не відповідають обставинам справи, має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Посилаються на те, що ПАТ «УкрСиббанк» пропустило строк позовної давності звернення до суду про стягнення заборгованості по кредиту з основного боржника ОСОБА_5 (3 роки з моменту виникнення права звернення до суду) та до поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки порука вже була припинена. На думку апелянтів, строк позовної давності для звернення до суду про стягнення кредиту з позичальника почався з 27 жовтня 2009 року.

Щодо поруки, то Банк не реалізував свого права на звернення до поручителя протягом шести місяців до 26 квітня 2010 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, тому жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі, застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити як необґрунтовану та безпідставну, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Позивач не погоджується з твердженням апелянтів щодо пропуску строку позовної давності та зазначає, що згідно з розділом 11 кредитного договору в разі виникнення обставин, визначених у п. 5.5. кредитного договору, направлення Банком на адресу позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги, термін повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги Банку, а у випадку неотримання повідомлень Банку - на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення Банку про дострокове повернення кредиту від Банку.

Всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту з серпня 2014 року, чим тривалий час порушував взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до умов розділу 11 кредитного договору, п. 2.2. Договору, поруки, Банк направив відповідачам вимоги від 10 вересня 2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентах, а у разі непогашення - про дострокове повернення кредиту та процентів у повному обсязі.

Таким чином, строк повернення кредиту вважається таким, що настав на 32

календарний день, починаючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги Банку - з 27 жовтня 2014 року.

6 листопада 2014 року АТ «УКРСИББАНК» звернулось до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто через 11 днів після настання строку виконання основного зобов'язання.

3 липня 2018 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», що був введений в дію 4 лютого 2019 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» було внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема передбачено, що у Цивільному кодексі України у статті 559 частину четверту викласти в такій редакції:

"Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов'язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання, основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред'явить позову до поручителя. Для зобов'язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов'язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов'язання".

Крім того, відповідно до ст. 2 Розділу II (Прикінцеві Положення) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» - цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

У зв'язку з цим Банк вважає, що даний Закон поширюється і на правовідносини, що є предметом розгляду даного судового провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянтів, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, що передбачено ст. 610 ЦК України.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника

за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, що визначено ст. 553 ЦК України.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (редакція, яка ще діяла на час прийняття рішення) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 27 березня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №303-23/02-2006-Ж, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 63750 доларів США на строк до 26 лютого 2027 року під 12,5 % річних (а. с. 12-19).

П. п. 1.3.3, 1.3.4. Договору було визначено, що проценти нараховуються щомісячно, в останній робочий день поточного місяця. Термін сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Умовами договору було передбачено також і нарахування штрафних санкцій, зокрема пені з розрахунку 0,2% від суми зазначеної заборгованості, за кожен день прострочення (п.7.1 Договору).

Додатком №1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення кредиту, та визначили розмір щомісячного платежу 252,97 доларів США (а. с. 20-27).

За порушення термінів сплати процентів та повернення кредиту відповідач сплачує банку пеню в розмірі 0,2 від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення.

20 травня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №303-23/02-2006-Ж 0), якою було передбачено забезпечення виконання зобов'язань за кредитом у виді іпотеки кватири АДРЕСА_1, майнова порука ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а. с. 28).

В забезпечення умов кредитного договору укладено договір поруки №247040 та №247152 від 19 травня 2011 року, за умовами яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов'язуються відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_5 що виникли із кредитного договору №0 від 27 лютого 2006 року. П.1.4 договорів поруки визначено що відповідальність поручителів та боржника є солідарною (а. с. 29, 32).

Сторони, договору поруки погодили, що згідно п.5.3 строк позовної давності за договором складає згідно загальних умов щодо строків позовної давності.

Позичальник свої зобов'язання виконувала неналежним чином, не здійснювала своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту з серпня 2014 року по процентах з листопада 2013 року.

Відповідно до умов розділу 11 кредитного договору, п.2.2 договору поруки позивач направив відповідачам вимоги від 10 вересня 2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентах, а у разі непогашення - про дострокове повернення кредиту та процентів (а. с. 42-47).

Станом на 20 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_5 перед ПАТ «УкрСиббанк» становить 43 375 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 38 486,56 доларів США, заборгованість за процентами 4 883,9 доларів США, також нарахована пеня за період з 26 липня 2014 року по 20 жовтня 2014 року в сумі 0,13 доларів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 26 листопада 2013 року по 20 жовтня 2014 року в сумі 4,41 долар США (а. с. 49-57).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що права ПАТ «УкрСиббанку» у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань позичальником та поручителями порушені та підлягають захисту шляхом стягнення існуючої заборгованості.

Суд відхилив позицію представника відповідачів щодо пропуску строків позовної давності та припиненням договорів поруки, оскільки поручителі та Банк погодили строк, протягом якого кредитор має право звернутися із вимогами до поручителів та який становить 3 роки.

За висновками суду першої інстанції зобов'язання позичальником почали порушуватися починаючи з жовтня 2013 року, а з позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернулось 6 листопада 2014 року, тобто в межах строків позовної давності. За таких обставин суд визнав відсутніми підстави вважати, що договори поруки є припиненим.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що ПАТ «УкрСиббанк» пропустило строк позовної давності звернення до суду про стягнення заборгованості по кредиту з основного боржника ОСОБА_5 (3 роки з моменту виникнення права звернення до суду) та до поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки порука вже була припинена, є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Не може бути підставою для скасування рішення суду твердження апелянта, що Банк не реалізував свого права на звернення до поручителя протягом шести місяців до 26 квітня 2010 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, тому жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі, застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Договори поруки ОСОБА_6, та ОСОБА_7 укладено 19 травня 2011 року, після дати на яку посилається апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 2 травня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк