Справа № 133/2451/18
Провадження № 22-ц/801/665/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуСправа № 133/2451/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року, ухваленого суддею Сєчко В.Л. в м. Козятині (повний текст рішення складено 15 січня 2019 року), у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановив:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 17 074,30 грн за кредитним договором №б/н від 12.08.2016, а також судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

У позовній заяві зазначено, що 12.08.2016 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 19.09.2018 утворилась заборгованість у розмірі 17 074,30 грн, з яких: 4 509,09 грн - тіло кредиту, 2 539,34 грн - відсотки за користування кредитом, 8 736,62 - заборгованість за пенею, а також 500 грн - штраф (фіксована частина) та 789,25 грн - штраф (процентна складова).

Порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішення, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог ґрунтується на припущеннях, оскільки відповідач заперечень проти позову не надав, розмір заборгованості, в тому числі нарахованих відсотків не оспорював, факт укладення договору та отримання кредитних коштів не заперечував; відсутність підпису ОСОБА_1 на умовах та правилах не свідчить про необізнаність з умовами договору; позивачем надано розрахунок заборгованості, а також виписку по рахунку, що не було належним чином вивчено та проаналізовано судом першої інстанції.

Від ОСОБА_1 . відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є недоведеними. Надані АТ КБ «ПриватБанк» копії «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 12.08.2016 договору. Розрахунок заборгованості, виписка по особовому рахунку не можуть слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки вони не є первинними документами, так як не відповідають вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідають встановленим ЦПК вимогам для письмових доказів. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», копія паспорта відповідача не являються належними і допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам встановленим ЦПК України для письмових доказів.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

По справі встановлено, що 12 серпня 2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6).

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодився із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У даній справі мав місце саме договір приєднання, так як підписавши анкету-заяву відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення, з договором про надання банківських послуг та згідний з його умовами. Відповідач зобов`язавсь виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанку.

При цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору.

Відповідачем не заперечувалось, що він був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, та не було надано доказів, що він був ознайомлений з іншими Умовами та Правилами надання банківських послуг, ні ж ті, які були дійсними на момент отримання кредиту.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до умов договору отримав кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.44). Строк дії картки визначений до лютого 2020 року (а.с.45).

Отримання позичальником кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою 3,6% на місяць підтверджується також наданим банком розрахунком.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 19 вересня 2018 року становила 17 074,30 грн і складалася з 4 509,09 грн - тіло кредиту, 2 539,34 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 539,34 грн - заборгованість за пенею, а також штрафи - 500 грн (фіксована частина) та 789,25 (процентна складова).

Відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано доказів погашення заборгованості, а тому колегія суддів вважає доведеним, що станом на 19 вересня 2018 року відповідач мав заборгованість перед банком.

Отже, доведеним є факт укладення кредитного договору між акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, та використання позичальником кредитних коштів, що також підтверджується доданими до апеляційної скарги виписками по карткових рахунках.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідач укладення кредитного договору з банком та отримання кредитної картки не оспорював, користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість, тобто погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю доказів укладення кредитного договору між сторонами.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Будь-яких заперечень з приводу позовних вимог, в тому числі мотивів позову, відповідач суду не надав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції фактично звільнив відповідача від виконання зобов`язань за укладеним договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4 509,09 грн та процентів в розмірі 2 539,34 грн.

Що стосується стягнення з відповідача на користь банку штрафів та пені, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь банку штрафів та пені, слід зазначити наступне.

У відповідності до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Разом з тим, умовами договору передбачена і сплата відповідачем штрафу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України.

Згідно приписів статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Застосування окрім штрафу як виду неустойки, визначеного Умовами, ще й пені є необґрунтованим, оскільки їх одночасне стягнення призводить до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що прямо заборонено Конституцією України та чинним цивільним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Таким чином, нарахування банком пені та штрафу є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій, який є меншим за сукупний розмір заборгованості по пені, що дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.08.2016 в розмірі 8337,68 грн, з яких: 4 509,09 грн - тіло кредиту, 2 539,34 грн - відсотки за користування кредитом, а також 500 грн - штраф (фіксована частина) та 789,25 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

На підставі ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (на 48,83%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 860,41 грн. та за апеляційний розгляд справи в сумі 1290,62 грн., виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, а всього 2151,03 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за договором № б/н від 12.08.2016 в розмірі 8337 (вісім тисяч триста тридцять сім) гривень 68 копійок, з яких: 4 509,09 грн - тіло кредиту, 2 539,34 грн - відсотки за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 789,25 грн - штраф (процентна складова).

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн 41 коп. та за апеляційний розгляд справи в розмірі 1290 (одна тисяча двісті дев`яносто) грн 62 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко