Справа № 445/878/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П. В.

секретаря судового засідання Мацайло О.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову ПАТ "Державний ощадний банк України" про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а саме грошових коштів в сумі 51300,00 грн., що знаходиться на депозитному рахунку НОМЕР_1 , який відкритий у ПАТ "Державний ощадний банк України" по 25650,00 грн., з 1/2 частиною відсотків по депозиту. В обгрунтування позову вказує, що 05.11.2016 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В березні 2018 року вони припинили спільне проживання. Вказує, що за час спільного проживання вони нажили майно, а саме грошові заощадження. Вказані кошти складаються в основному із грошей, подарованих їм на весілля, доходів його дружини, яка працювала продавцем, та його тимчасових доходів на будові та пенсії, як особи з інвалідністю ІІІ групи. Всі ці кошти в сумі 51300,00 гривень відповідач поклала на депозит, оформивши договір депозиту № 188452513 від 22.01.2018 року на своє ім`я в ПАТ "Державний ощадний банк України". Вважає, що вказані кошти є спільним їх майном, як подружжя, та підлягає поділу в рівних частках, оскільки договір банківського вкладу укладений відповідачем в період перебування сторін у шлюбі, тому вважає, що відповідач діяла за згодою позивача, в інтересах сім`ї. Просить поділити грошові кошти в сумі 51300,00 гривень, що знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Ощадбанк України» на ім`я ОСОБА_2 , по 26250,00 грн. кожному, з Ѕ частиною відповідних відсотків по депозиту.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечила проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що грошові кошти внесені на депозит, були сформовані за рахунок допомоги при народженні дитини 24940,00 гривень, коштів, наданих родичами на день народження дитини 14500,00 гривень, та особистих грошових коштів відповідачки 11860,00 грн. Вказує, що, за відсутності допомоги по догляду за дитиною, допомога при народженні дитини виконує також роль доходів людини, яка дає можливість зарахувати до страхового стажу період відпустки по догляду за дитиною до трьох років і для того щоб цей період був зарахований до страхового стажу, потрібно, щоб допомога при народженні оформлялася саме на ту людину, яка бере або планує брати цю відпустку. За таких обставин вважає, що кошти, внесені нею на депозитний рахунок є її особистою приватною власністю і поділу, як спільне майно подружжя, не підлягають.

У відповіді на відзив позивач заперечив твердження відповідача щодо особистої приватної власності грошей, що знаходяться на депозиті в ПАТ «Ощадбанк України». В обґрунтування заперечень вказує, що кошти, отримані в якості допомоги при народженні дитини, мають чітке цільове призначення створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини, тому не можуть розглядатися як особиста приватна власність відповідачки. Кошти, отримані на день народження дитини, також повинні бути використані виключно в інтересах дитини. Крім того, вказує, що він, як батько, постійно виділяє кошти на утримання дитини. Стверджує, що кошти, які є предметом поділу, є спільно нажитими коштами і не є коштами, які тим чи іншим чином виділялись на дитину.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали з підстав зазначених у ній.

Відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову ПАТ "Державний ощадний банк України" в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України.

За приписами ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Судом встановлено, що 05.11.2016 у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ,.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами не розірвано.

Як вбачається із довідки про доходи ОСОБА_2 від 11.06.2018 №14, загальна сума доходу за період з 09.09.2016 року по 31.03.2017 року складає 19546,32 коп, з яких 7669,70 грн. заробітна плата та 11876,62 грн. допомога по вагітності та пологах.

З довідки № 1237 від 11.06.2018 року, виданої Золочівським УСЗН, вбачається, що ОСОБА_2 за період - грудень 2016 року по травень 2018 року отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 24940,00 грн.

Згідно довідки № 610 від 18.03.2019 року, виданої Золочівським УСЗН, ОСОБА_1 за період - січень 2017 року по грудень 2017 року отримав державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІІ групи в сумі 15904,00 грн.

З довідки № 773 від 18.03.2019 року, виданої Золочівським відділом обслуговування громадян ГУПФУ, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав пенсію в разі втрати годувальника за період - січень 2017 року по грудень 2017 року в розмірі 15904,00 грн.

Із виписок по картковому рахунку № 0130-1395 ОСОБА_2 , судом встановлено, що на рахунок останньої зараховано соціальну допомогу в сумі 24939,42 грн. Також встановлено, що з даного рахунку в період з 24.02.2017 року по 09.05.2018 року різними сумами було знято готівку в сумі 24900,58 грн.

Згідно квитанцій № 188452513 від 26.01.2018 року, № 188452513 від 22.01.2018 року, ОСОБА_2 внесла кошти на депозитний рахунок № НОМЕР_4 згідно відповідних договорів № 188452513 від 26.01.2018 року, № 188452513 від 22.01.2018 року.

З наведеного, суд приходить до висновку про те, що грошові кошти, внесені відповідачем у банківську установу за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок різних доходів подружжя, включаючи різні види пенсій, допомог, інші доходи, не залежно від того на чиє ім`я вони внесені, відповідно до статті 61 СК України є спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін у них є рівними.

Доводи відповідача про те, що грошові кошти в сумі 51300,00 грн. є її особистою власністю, оскільки вони складаються з щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини, коштів подарованих на день народження дитини, та інших особистих її коштів, є необґрунтованими з огляду на таке.

Судом встановлено, що у період шлюбу із 05.11.2016 року відповідач отримала допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами в розмірі 11876,62 грн, відтак така не є особистою власністю відповідача, а також в період шлюбу отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 24940,00 грн., однак такий вид допомоги відповідно до ст.3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" є допомогою, яка призначається сім`ям з дітьми, відповідно вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач не надала належних доказів на підтвердження того, що спірні грошові кошти у розмірі 51300,00 грн. є її особистою приватною власністю, а тому за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, такі кошти є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 705,00 гривень.

Керуючись ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову ПАТ "Державний ощадний банк України" про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме грошові кошти в розмірі 51300,00, гривень, що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_1 , у ПАТ «Державний ощадний банк України», по 25650,00 гривень кожному, з Ѕ частиною відповідних відсотків по депозиту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 705,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 16.05.2019.

Суддя П. В. Пилип`як