ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/794/19 Справа № 175/1157/17 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП, стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій.

Пзов мотивований тим, що 12 липня 2015 року, близько 15 год. 13 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «М 2140» д/н НОМЕР_1 ДП, по а/д Дніпропетровськ - Новомиколаївка, відволікся від керування транспортним засобом, не вибрав безпечний боковий інтервал, в результаті чого виїхав на смугу руху автомобіля «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , де скоїв зіткнення з ним. В результаті даної пригоди водій автомобіля «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 , отримала легкі тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу мозку ін., що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 5376, а також механічні пошкодження отримав автомобіль «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу.Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з чим просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у загальному розмірі 54 830 грн. 00 коп., яка складається із суми 52 430 грн. 00 коп., що є різницею між розміром страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля та витрати за послуги експерта у розмірі 2 400 грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп.; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 23 204 грн. 00 коп., три відсотки річних у розмірі 1 937 грн. 15 коп., індекс інфляції у розмірі 8 183 грн. 00 коп., а всього 82 324 грн. 15 коп.; стягнути з ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 витрати по справі, які складаються із витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 3 500 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що розмір реальних збитків, які були понесені позивачем, як потерпілою стороною внаслідок ДТП від 12 липня 2015 року склали 101 430 грн. 00 коп., а тому різниця між страховою виплатою (49 000 грн. 00 коп., та реальними витратами повинні бути стягнуті із ОСОБА_1 ) Сума матеріальної шкоди, повинна бути стягнута із ОСОБА_1 , з врахуванням франшизи складає 52 430 грн. 00 коп. Також оскільки неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 , позивачу завдано моральну шкоду, та ця шкода оцінена в сумі 16 000 грн. 00 коп., а тому, виходячи із засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості позовні вимога в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 000 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2017 року з метою отримання правової допомоги, підготовки позовної заяви для подачі в суд, представлення інтересів позивача у суді був укладений договір про надання правової допомоги № 15/02/17-36 з фахівцем у галузі права ОСОБА_3 Позивачем була внесена оплата за правову допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до за, до прибуткового касового ордера та на підтвердження виконаних послуг виданий акт приймання-передачі послуг правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 12 липня 2015 року, близько 15 год. 13 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «М 2140» д/н НОМЕР_1 ДП, по а/д Дніпропетровськ - Новомиколаївка, відволікся від керування транспортним засобом, не вибрав безпечний боковий інтервал, в результаті чого виїхав на смугу руху автомобіля «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , де скоїв зіткнення з ним. В результаті даної пригоди водій автомобіля «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , отримала легкі тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу мозку ін., що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 5376, а також механічні пошкодження отримав автомобіль «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу.

Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП ОСОБА_4

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/4130035 у ПрАТ «Страхова компанія «Україна».

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з метою отримання страхового відшкодування, за пошкоджений у ДТП автомобіль «Chevrolet Aveo» НОМЕР_2 , після ДТП до ПрАТ «Страхова компанія «Україна».

На теперішній час відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Україна» не виконала своє зобов`язання, що до виплати страхового відшкодування, та порушила строки виплати страхового відшкодування, які встановлені законом.

Судом встановлено, що згідно з Висновком № 4402/1 експертного дослідження авто товарознавця визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 лютого 2017 року вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), нанесеного позивачу, як власнику автомобіля «Chevrolet Aveо» державний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП від 12 липня 2015 року становить 64 191 грн. 05 коп., вартість відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) складає 103 319 грн. 94 коп. Витрати за складання експертного дослідження склали 2 400 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що розмір реальних збитків, які були понесені позивачем, як потерпілою стороною внаслідок ДТП від 12 липня 2015 року склали 101 430 грн. 00 коп., а тому різниця між страховою виплатою (49 000 грн. 00 коп., та реальними витратами повинні бути стягнуті із ОСОБА_1 ) Сума матеріальної шкоди, повинна бути стягнута із ОСОБА_1 , з врахуванням франшизи складає 52 430 грн. 00 коп. Також оскільки неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 , позивачу завдано моральну шкоду, та ця шкода оцінена в сумі 16 000 грн. 00 коп., а тому, виходячи із засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості позовні вимога в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 000 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2017 року з метою отримання правової допомоги, підготовки позовної заяви для подачі в суд, представлення інтересів позивача у суді був укладений договір про надання правової допомоги № 15/02/17-36 з фахівцем у галузі права ОСОБА_3 Позивачем була внесена оплата за правову допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до за, до прибуткового касового ордера та на підтвердження виконаних послуг виданий акт приймання-передачі послуг правової допомоги.

Проте, колегія суддів частково не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює.

Статтею 1194 ЦК України, передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Це означає, що за володільця відповідних джерел підвищеної небезпеки обов`язок відшкодування завданої шкоди потерпілому несе страховик в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування).

При вирішення питань про відшкодування шкоди, завданої майну особи внаслідок ДТП, та визначенні розміру такої шкоди, слід врахувати положення ст. 1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст. 22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, а також стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій.

При цьому, судом вірно зменшено розмір моральної шкоди до 1 000 грн., з урахуванням засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем висновок № 4402/1 експертного дослідження авто товарознавця визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 лютого 2017 року не є належним та допустимим доказом розумінні ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України, - є необґрунтованими та безпідставними, оскільки є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального та процесуального права.

В зв`язку з чим в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, а також стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга в цій частині без задоволення.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тобто з аналізу вищевказаних норм закону вбачається, що витрати на правову допомогу стягуються саме за послуги адвоката. Тоді як з матеріалів справи, та з тексту оскаржуваного рішення вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є фахівцем в галузі права.

З огляду на зазначене та те, що представник позивача не є адвокатом, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на оплату правової допомоги.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на оплату правової допомоги.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко