УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М. за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши у спрощеному провадженні в м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Заявник просить скасувати за новововиявленими обставинами рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 25.10.2001 року, яким його визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 на підставі попереднього рішення цього ж суду від 26.06.2001 року про визнання його безвісно відсутнім. Оскільки рішення про визнання його безвісно відсутнім скасовано, вважає, що його права на користування житлом мають бути відновлені.

Позивачі надали письмові пояснення, в яких зазначили, що з 1995 року за адресою: АДРЕСА_1 їх син ОСОБА_1 не мешкає, стосунків з батьками не підтримує, участі в утриманні квартири не приймає, а тому в 2001 році за рішеннями суду його визнано безвісно відсутнім, а згодом таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Заява не підлягаю задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами, до яких, зокрема, відноситься скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Судом встановлено, що рішенням суду від Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26.06.2001 року заявника визнано безвісно відсутнім. Рішенням того ж суду від 23.10.2001 року його визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст. 71 ЖК України, згідно з якою при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (а.с.16).

У цьому рішенні мається посилання на факт визнання відповідача безвісно відсутнім, але зазначено, що в спірній квартирі він не мешкає без поважних причин, що в судовому засіданні було підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які стверджують, що позивач не проживав у квартирі з 1995 року. Тобто підставою визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням був факт його не проживання у квартирі понад шість місяців без поважних причин, а не відсутність відомостей про місце його перебування.

Таким чином, рішення про визнання заявника безвісно відсутнім не мало визначального впливу на рішення суду щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому факт скасування рішення про визнання його безвісно відсутнім, який стався 18 грудня 2018 року (а.с.18-19), не можна вважати нововиявленою обставиною, що дає підстави для скасування оспорюваного заявником рішення.

Крім того, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Позивачем надано копію військового квитка (а.с.5), довідку про участь в антитерористичній операції (а.с.6), посвідчення УБД (а.с.7), копію трудової книжки (а.с.10-13), довідка з місця роботи (а.с.14), що містять відомості, які не вважаються нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Суд також звертає увагу на те, що квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у 2007 році подаровано ОСОБА_6 (а.с.33-34), що унеможливлює поновлення реєстрації заявника за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 259, 260, 423 - 429 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 25.10.2001 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко