Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 177/1945/16-ц

провадження № 61-3172св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: фермерського господарства «Техагромет», Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області,

третя особа - відділ з питань реєстрації апарату міської ради та виконавчого комітету в особі виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Техагромет», Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа - відділ з питань реєстрації апарату міської ради та виконавчого комітету в особі виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року у складі судді Коваль Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Техагромет» (далі - ФГ «Техагромет»), Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа - відділ з питань реєстрації апарату міської ради та виконавчого комітету в особі виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 10 січня 2013 року між ним та ФГ «Техагромет» укладено договір оренди земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності. ФГ «Техагромет» прийняло в строкове платне володіння та користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 10 років.

Відповідно до акта прийому-передачі об`єкту оренди від 10 січня 2013 року він передав ФГ «Техагромет» земельну ділянку у володіння та користування у стані, що відповідне умовам договору оренди.

Згідно з пунктами 9-11 договору оренди земельної ділянки ФГ «Техагромет» взяло на себе зобов`язання сплачувати щороку орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі становить 3 296,17 грн у грошовій або натуральній формі за ринковими цінами. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації. Орендна плата сплачується по договору не пізніше, як у термін від 15 серпня по 01 листопада кожного року.

Проте ФГ «Техагромет» порушує умови договору оренди земельної ділянки, а саме: своєчасно не сплачує позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою у повному обсязі, систематично не враховує при визначені розміру орендної плати за користування земельною ділянкою коефіцієнти індексації. Пропонує йому отримувати орендну плату за користування земельною ділянкою в натуральній формі товарами, веде сільськогосподарське виробництво на належній йому земельній ділянці без проведення сівозміни, систематичного внесення добрив, постійно вирощуючи соняшник, який виснажує земельну ділянку, порушує екологічний стан земельної ділянки, знищивши захисну лісосмугу обабіч земельної ділянки.

Також позивач зазначав, що він, як орендодавець, жодного оригіналу договору оренди земельної ділянки з ФГ «Техагромет» у 2016 році для подання на державну реєстрацію до Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської областіне підписував. Неодноразово направляв на адресу ФГ «Техагромет» пропозиції щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, але всі вони залишилися без відповіді.

Ураховуючи викладене, уточнивши у грудні 2016 року позовні вимоги, ОСОБА_1 на підставі статей 203, 215 ЦК України просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 10 січня 2013 року між ним та ФГ «Техагромет», та стягнути на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року у задоволенні позовуОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що сторони, дійшовши згоди з усіх істотних умов, уклали договір оренди земельної ділянки у 2013 році, позивач отримував орендну плату за 2013-2016 роки. Відповідно до висновку експерта від 20 лютого 2018 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки від 10 січня 2013 року, виконані самим ОСОБА_1 . При цьому позивачем не надано суду доказів на підтвердження його послань щодо порушення відповідачем умов договору, які б могли бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що посилання позивача на те, що ФГ «Техагромет» порушує умови договору оренди земельної ділянки, що полягає у несвоєчасній сплаті орендної плати в повному обсязі, систематично не враховує при визначені розміру орендної плати за користування земельною ділянкою коефіцієнти індексації, веде сільськогосподарське виробництво без проведення сівозміни, систематичного внесення добрив, порушує екологічний стан земельної ділянки, знищивши захисну лісосмугу земельної ділянки, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 , подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 177/1945/16-ц з Криворізького районного суду Дніпропетровської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що ФГ «Техагромет» порушує умови пунктів 9-11, 17, 29 договору оренди земельної ділянки від 10 січня 2013 року: своєчасно не сплачує орендну плату у повному обсязі, систематично не враховує при визначені розміру орендної плати за користування земельною ділянкою коефіцієнти індексації; пропонує отримувати орендну плату за користування земельною ділянкою в натуральній формі товарами, веде сільськогосподарське виробництво на земельній ділянці без проведення сівозміни, систематичного внесення добрив, порушує екологічний стан земельної ділянки.

Також ОСОБА_1 зазначав, що ні договір оренди земельної ділянки від 10 січня 2013 року, ні договір для подання на державну реєстрацію до Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області він не підписував. Якщо особа не підписувала договір, то зміст договору суперечить законодавству (не було волевиявлення на укладення договору), а тому наявні правові підстави для визнання договору недійсним.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2019 року ФГ «Техагромет» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,8061 га, розташованої на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 11 т. 1).

10 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ФГ «Техагромет» укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,8061 га, у тому числі рілля 5,8061 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 12-14 т. 1). Договір зареєстрований Надеждівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області 10 квітня 2013 року, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 140 (а.с. 15 т. 1).

Відповідно до акта прийому-передачі об`єкта оренди (а. с. 15), позивач передав зазначену земельну ділянку в користування ФГ «Техагромет» 10 січня 2013 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 16 т. 1).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вищевказаний договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_1 , 09 лютого 2016 року зареєстровано у Жовтоводському міському управлінні юстиції Дніпропетровської області (а.с. 16 т. 1)

Відповідно до висновку експерта від 20 лютого 2018 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_1 в графа «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки від 10 січня 2013 року, виконані самим ОСОБА_1 (а.с. 229-239 т. 1)

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 цього Закону).

Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина другастатті 207 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Судами під час розгляду справи встановлено, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений 10 січня 2013 року ОСОБА_1 , підписаний ним. Позивач не оспорив висновок експертизи і не заявляв клопотання про призначення додаткової/повторної експертизи.

Таким чином, зазначений договір був укладений за волевиявленням ОСОБА_1 , тому суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не може бути підставою для визнання договору недійсним, а первинно заявлені вимоги про розірвання договору змінені на визнання його недійсним (статті 12, 13 ЦК України). При цьому у розділі 9 договору передбачені підстави припинення його дії (а.с. 14 т. 1).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При цьому у матеріалах справи міститься достатньо даних і відомостей для об`єктивного і всебічного розгляду справи, що судами забезпечено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк