Справа № 750/3643/19
Провадження № 2/750/1191/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

29.03.2019 року позивач звернулася до суду з позовом та просила встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 1995 року і до часу її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - часу відкриття спадщини.

Мотивує позов тим, що позивач як спадкоємець першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері проживала із нею, проте на час смерті вони були зареєстровані за різними адресами.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, поклалася на розсуд суду.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6). Батьками ОСОБА_3 в свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

11 серпня 1973 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , про що в цей же день Чернігівським міським бюро ЗАГС було зроблено актовий запис за № 1263 та видано свідоцтво про укладення шлюбу, внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.7).

01.07.1983 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 отримали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яку приватизували в рівних частинах в травні 1993 року, про що виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів 17 травня 1993 року було видано свідоцтво про право власності на житло (а.с. 8).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом стала власником належної йому 1/2 частки квартири, про що державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори 19 липня 2012 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 18 січня 2017 року (а.с. 12).

06 вересня 1996 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповідала ОСОБА_1 належну їй частину вищевказаної квартири (а.с. 13).

На час смерті ОСОБА_2 позивач та ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами, однак з 1995 року проживали спільно однією сім`єю.

Обставина спільного проживання підтверджується актом про проживання особи без реєстрації від 11 лютого 2019 року, а також листом Чернігівського об`єднанего управління Пенсійного фонду України, в якому зазначено, що ОСОБА_2 отримувала пенсію через підприємство поштового зв`язку за місцем перебування на обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року ОСОБА_6 спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. З ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з своєю матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини - на день смерті ОСОБА_2 на 12.01.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута