Справа № 199/552/19
справа №199/552/19
провадження № 2/199/1775/19
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
секретаря судового засідання Столяренко А.І.,
учасники справи:
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом втрати користування,-
за відсутності учасників справи,
У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом втрати користування, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевої І.М. від 27.12.2017.
Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є членами сім`ї колишнього власника будинку ОСОБА_6 Вони зареєстровані за даною адресою, проте не проживають в ньому і тривалий час не проживали.
За таких обставин, позивач просив суд усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю - домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 03 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження.
Ухвалою суду від 06 травня 2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду.
20 травня 2019 року справа розглянута по суті з ухваленням рішення.
В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідно до ч.1. ст. 280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно п. 40 рішення ЄСПЛ в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 2 грудня 2010 року згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти Росії").
Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевої І.М. від 27.12.2017 позивач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.10, 11, 12).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишається зареєстрованими в домоволодінні АДРЕСА_1 ), що перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю, а тому він звернувся до суду.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Таким чином права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 усунуто ОСОБА_4 перешкоди в користуванні власністю домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з домоволодіння АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами колишнього власника домоволодіння, то позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 384,20 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом втрати користування - задовольнити.
Усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні власністю - домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 , що є підставою зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового приміщення - домоволодіння АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 20 травня 2019 року.
Позивач ОСОБА_4 - РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП та серія і номер паспорту не відомий, місце реєстрації - АДРЕСА_1 .
Суддя О.Б.Подорець