ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5809/18 Номер провадження 22-ц/814/1408/19Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 28 лютого 2019 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Кузіної Ж.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення та висновку, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 241 від 04 жовтня 2018 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України» та висновок органу опіки та піклування - служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 03 жовтня 2018 року «Про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України».

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем не виявлено дійсних мотивів матері дитини, яка бажає вивезти дитину за кордон без повернення до України. Окрім того, йому не було направлено повідомлення щодо виїду дитини за кордон.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення та висновку діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду подання матір`ю дитини не повного пакету документів для отримання висновку та рішення про підтвердження місця проживання дитини, а також неврахування наміру матері дитини вивезти її з України на постійне проживання до ФРН.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради щодо підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України та надала відповідний перелік документів, а саме: копію паспорту, довідку про місце проживання заявника та малолітньої дитини, копію свідоцтва про народження дитини, копію рішення про розірвання шлюбу, копію свідоцтва про шлюб, квитанцію про направлення рекомендованого листа батькові дитини.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03 жовтня 2018 року, який затверджений заступником начальника у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, в кімнатах є необхідні меблі та побутова техніка, санітарно-гігієнічний стан відповідає нормам. У дитини є окреме ліжко для сну, дитячі речі та взуття по сезону, іграшки.

Висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради підтверджено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України за адресою АДРЕСА_1 разом із заявником ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 241 від 04 жовтня 2018 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України» затверджено висновок служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

У відповідності до ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Згідно п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи:

заяву;

копію паспорта заявника;

копію паспорта дитини (у разі наявності);

довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання);

довідку про реєстрацію місця проживання дитини;

копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності);

підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності).

Обґрунтовуючи неправомірність висновку та рішення про підтвердження місця проживання дитини, апелянт вказує на невиконання матір`ю дитини вимог п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» про повідомлення його про намір вивезти дитину за межі України.

Однак, положення чинного законодавства визначає обов`язок заявника надати підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України, а не докази отримання такого листа адресатом.

Направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа із повідомленням про намір тимчасового виїзду матері і дитини на територію ФРН підтверджується копією конверта, листа-повідомлення та фіскального чеку про оплату поштового відправлення (а.с. 43-44).

Згідно п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року служба у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади:

про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України;

про відмову у затвердженні такого висновку.

Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є:

неподання заявником документів, передбачених цим пунктом;

наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини.

ОСОБА_1 не надав доказів наявності будь-якої із визначених законом підстав для відмови у затверджені висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України.

Затвердження виконкомом Київської районної у м. Полтаві ради висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 03 жовтня 2018 року «Про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України» повною мірою відповідає повноваженням даного органу.

Так, згідно п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади протягом семи робочих днів з дня подання заяви приймає рішення/розпорядження про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно з додатком 14 або відмову в його затвердженні, яке оформлюється на бланку органу, який його видає.

Затвердження висновку відбулося протягом строків, визначених вищенаведеними положеннями Постанови Кабінету Міністрів України, а тому посилання на короткі строки затвердження висновку є безпідставними.

На момент рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 241 від 04 жовтня 2018 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України» провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини судами відкрито не було.

Окрім того, Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, яка набрала законної сили, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 .

Таким чином, оскаржуваний висновок та рішення відповідає дійсним обставинам справ та інтересам дитини. Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради діяв у повній відповідності із визначеними законом повноваженнями.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 має намір вивезти дитину до ФРН на постійне місце проживання є припущенням, на якому відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися доказування.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

Г.Л. Карпушин