Справа № 692/914/18
Провадження № 2/692/345/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді - Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Драбівська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна бабуся ОСОБА_3 На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт на його ім`я. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина. Згідно заповіту, вчиненого ОСОБА_3 , посвідченого 07 липня 1995 року секретарем Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області та зареєстрованого за №32, все своє майно, де б воно було б і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Після закінчення шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 та належав покійній ОСОБА_3 Про наявність інших майнових прав ОСОБА_3 спадкоємцю нічого не було відомо. Нещодавно під час впорядкування місця поховання ОСОБА_3 позивач випадково дізнався від працівників Кантакузівської сільської ради про те, що покійна могла мати право на земельну частку (пай), оскільки довгий час працювала в місцевому колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Петровського, та на день смерті залишалася пенсіонером цього підприємства. Оскільки у особистих документах ОСОБА_3 не було жодних документів для підтвердження права на земельну частку (пай), позивач звернувся до нотаріуса з проханням витребувати у відділі у Драбівському районі Головного управління Держгеокадастру документи, які підтверджують право спадкодавця на землю. На запит нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори була надана відповідь про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, видано сертифікат НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕЕ 322667, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сертифікат переоформлено на ОСОБА_2 , також виготовлено та видано державний акт НОМЕР_3 від 23 грудня 2003 року.

Оскільки заповіт на іншу особу не міг існувати, так як при отриманні ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 1995 року за № 32, останній перевірявся, не був змінений чи скасований, спадкоємець через свого представника звернувся до нотаріуса за роз`ясненнями. Відповідно до листа № 101/02-14 від 09 серпня 2018 року завідувача Першої черкаської державної нотаріальної контори, що виконує обов`язки по вчиненню нотаріальних дій по Драбівському районі, ОСОБА_4 в ході розгляду заяви та перевірки матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 було виявлено, що в Драбівській нотаріальній конторі заведено дві спадкові справи спадкова справа № 333 від 24 грудня 1996 року та спадкова справа № 781 від 01 грудня 2001 року. Відповідно даних спадкової справи № 333 від 24 грудня 1996 року за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва, нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 01 грудня 2001 року по спадковій справі № 781, за заявою онуки померлої ОСОБА_2 про видачу свідоцтва, нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку ( пай) КСП ім. Петровського села Кантакузівка Драбівського району Черкаської області. За рахунок вказаного земельного паю видано державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 . В зв`язку з цим нотаріальна контора позбавлена можливості видати на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було видано помилково, оскільки інформація, надана ОСОБА_2 , не була перевірена, як і не було перевірено наявність спадкоємців за заповітом. Оскільки ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1 , якому залишила все своє майно та всі права, лише він мав право успадкувати право на земельну частку (пай).

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов, просили суд його задовольнити, позивач пояснив суду, що він не знав про наявність у ОСОБА_3 права на земельний пай, саме тому він не вживав заходів раніше щодо його оформлення, аж поки йому не стало відомо про цей пай в березні 2018 року з відповіді нотаріуса, яка підтерла інформацію, яку він дізнався перед цим від працівників Кантакузівської сільської ради.

Відповідач в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в поданих письмових поясненнях позов не визнала, вказала, що вона мала заповіт складений ОСОБА_3 29.01.1990 року, яким остання все своє майно заповіла їй, тому вона після її смерті оформила земельний пай на себе, а позивач забрав будинок ОСОБА_3 Землею користувалася 18 років, а позивач знаючи про це претензій до неї не мав.

Відповідач Кантакузівська сільська рада Драбівського району Черкаської області в судове засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає.

Третя особа надала заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні справи поклалась на компетентність суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, суд дійшов на наступного.

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07 липня 1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу по справі ОСОБА_1 Після її смерті відкрилася спадщина, яку вчасно прийняв ОСОБА_1 та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 24.12.2996 року на житловий будинок, який належав ОСОБА_3 , що підтверджується копією даного свідоцтва. Судом також встановлено, що ОСОБА_2 01.12.2001 року звернулася до Драбівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на право на земельну частку (пай). Останній було видано таке свідоцтво 01.12.2001 року. В подальшому Заїка використала дане право і оформила земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 , площею 2,34 га) у власність, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 23.12.2003 року та копією сертифікату на право на земельну частку пай ОСОБА_3 , в якому зроблено запис про перехід прав до ОСОБА_2 . Дані права на спадщину були оформлені по заведеній іншій спадковій справі.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно цих положень вся спадщина після смерті ОСОБА_3 належить ОСОБА_1 з моменту відкриття спадщини, оскільки спадкування за заповіто м усуває інших осіб від спадкування за законом.

ОСОБА_5 , не надала підтверджень суду, що вона була утриманцем ОСОБА_3 , і мала обов`язкову частку у спадщині, чи будь які інші докази законності отримання у спадщину спірне майно. Навпаки, остання за умов існування заповіту, складеного на позивача ОСОБА_3 , незаконно отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Надана відповідачем копія заповіту ОСОБА_3 від 29.10.1990 року не має правового значення, оскільки в подальшому заповіт був змінений на позивача, а попередній заповіт втратив свою силу.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, оскільки право на земельну частку пай було вже реалізовано відповідачем, та оформлено відповідачем на підставі нього земельну ділянку у свою власність, суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, і за позивачем необхідно визнати право власності на спірну земельну ділянку, при цьому визнавши недійними документи на підставі яких була оформлена вказана земельна ділянка всупереч закону. Застосовувати до даних правовідносин строки позовної давності за нормами ЦК УРСР суд не вбачає підстав, оскільки докази того, що позивач був обізнаний чи мав змогу дізнатися раніше про порушене право у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 548 ЦК УРСР, ст.328 ЦК України, ст. 155 Земельного кодексу України, ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом АЕЕ 322667, посвідченого 01 грудня 2001 року державним нотаріусом Драбівської районної державної нотаріальної контори, у спадковій справі № 781 за 2001 рік, зареєстроване в реєстрі №1265, виданого на право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3 , виданий 23 грудня 2003 року на земельну ділянку площею 2,34 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №616, за кадастровим номером земельної ділянки НОМЕР_4 .

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 2,34 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2391 гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Драбівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2019 року.