Постанова

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 447/724/17

провадження № 61-45884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Львівської області від 27 вересня

2018 року, у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання юридичного факту.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона від дня свого народження у 1967 році та по даний час проживає у будинку по АДРЕСА_1 . Разом із нею у будинку також проживають члени її сім`ї: чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 . Окрім сім`ї заявника, в будинку також живуть її мати - ОСОБА_2 , а також рідна сестра - ОСОБА_3 разом із донькою.

Сестра та мати заявника заперечують факт її проживання у вказаному будинку, що позбавляє її можливості отримати довідку про склад сім`ї та оформлення субсидії. Зазначеним ОСОБА_1 пояснювала необхідність встановлення у судовому порядку факту її проживання у будинку по АДРЕСА_1 від народження по даний час.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області

від 24 травня 2018 року, у складі судді Карбовнік І. М., заяву задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 від народження з 1967 року і по даний час в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт проживання заявника у будинку підтверджується рядом наданих нею доказів, та, за відсутності іншого порядку встановлення такого факту, він має бути встановлений у судовому порядку, що матиме юридичне значення для заявника.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 27 вересня

2018 року рішення місцевого суду скасовано. Заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наявністю спору про право, що пояснюється пред`явленням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову до Станківської сільської ради Миколаївського району Львівської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права власності на будинок, факт проживання у якому просить визнати

ОСОБА_1 Зазначене унеможливлює розгляд заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована необґрунтованістю висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності спору про право, оскільки визнання юридичного факту, про який просить заявник, не зачіпає права заінтересованих осіб та не впливає на їх правовий статус щодо майна. Заявник вказує, що вона не є стороною у судовій справі, на яку посилається апеляційний суд, а тому позбавлена права на подання зустрічного позову в частині встановлення факту її постійного проживання у вищезгаданому будинку.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно частини другої даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Новороздільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батька ОСОБА_8 . Будинок по

АДРЕСА_1 входить до складу спадщини. При цьому заінтересовані особи також претендують на визнання за ними права власності на частину даного будинку, що спонукало їх у грудні 2017 року звернутись до суду з відповідним позовом до Станківської сільської ради Миколаївського району Львівської області, третя особа - ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечують факт проживання заявника у зазначеному будинку, посилаючись на те, що вона була знята з реєстрації ще у 1988 році та вибула на постійне проживання до м. Новий Розділ Львівської області.

З урахуванням установлених обставин та виходячи із наявності у заявника, як одного зі спадкоємців ОСОБА_8 , можливості ініціювати питання про оформлення за нею права власності на частину будинку, що входить до спадкової маси, а також намір заінтересованих осіб визнати за ними у судовому порядку права власності на відповідну частину вказаного будинку, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про існування в даному випадку спору про право, що дає підстави для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Варто зазначити, що заявник не позбавлена права на загальних підставах звернутись із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством. При цьому на вказане право не впливає її процесуальне становище у якості третьої особи у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та визнання права на частку у спільному сумісному майні.

Виходячи з вищевикладеного, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Львівської області від 27 вересня

2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська