Справа № 738/536/19
№ провадження 2/738/227/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

за участю

секретаря: Лях Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А H О В И В:

У березні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на частку в нерухомому спадковому майні, що розташоване в АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були його дружина - ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Спадкоємцем першої черги після її смерті був син - ОСОБА_6 . Фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та було рекомендовано звернутися до суду. Окрім цього, відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року позивачі просять визнати за ними право власності на 1/5 частку кожному в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані АДРЕСА_2 , як в майні колишнього колгоспного двору.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви в яких просять розглянути справу без їх участі, позов підтримують та просять його задовольнити.

Представники Менської міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі позивача, представників відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З Виписки з погосподарської книги № 9 за 1991-1995 року по Бірківській сільській раді, яка була надана Менською міською радою Менського району Чернігівської області вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 мало статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 , членами колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 29).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до вимог ст.. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року власність колгоспного двору належить всім членам без визначення долі кожного з них.

Згідно ст. 123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що зберіглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року належав на праві власності у рівних частках ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Бірківка Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області 14 січня 1996 року (а.с. 21).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на спадкове майно - 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст. 529 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року та статтею 1268 Цивільного кодексу України в редакції 2004 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку. який починається з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 були його дружина - ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 , які фактично успадкували по 1/10 частці житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_2 , так як на момент смерті спадкодавця постійно проживали с ним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 22).

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - 3/10 часток житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_2 .

За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до копії Свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 17 квітня 2014 року (а.с. 13) спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_10 є її син - ОСОБА_6 .

Статтею 1268 Цивільного кодексу України в редакції 2004 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку. який починається з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

З довідки № 52 від 10 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Разом з ним проживав та був зареєстрований ОСОБА_6 (а.с.с. 9).

В установлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 31).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 ) право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 ) право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 ) право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А. Савченко