КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 760/8814/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7701/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору кредиту недійсним, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 5 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 405/21/07-Ж, відповідно до умов якого відповідач надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 164 000 доларів США зі сплатою 12, 5 % річних та поверненням суми кредиту згідно з графіком.

5 квітня 2007 року у забезпечення виконання умов кредитних зобов`язань за умовами договору між відповідачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладені Договори поруки.

5 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Договір № 1 про внесення змін до договору кредиту № 405/21/07-Ж від 5 квітня 2007 року, яким змінено валюту кредитування та переведено суму кредиту на момент укладення договору в розмірі 118 947, 17 дол. США разом із нарахованими процентами в сумі 11 130, 05 дол. США в гривневий за курсом 8, 22 гр. за 1 дол. США, що станом на дату укладання цього договору становило 1 069 234, 75 гр., та встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 9,9 % річних.

Зазначила, що відповідно до заяви на видачу готівки за № 35 від 5 квітня 2007 року в ній відсутній підпис позивача, як отримувача грошових коштів, який є обов`язковим у відповідності до норм чинного законодавства.

Крім того, зазначила, що при видачі кредиту їй не надано належних доказів наявності у Банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, що підтверджує відповідне право на здійснення валютних операцій та надання грошових коштів у вигляді кредиту в іноземній валюті, що, з точки зору ч.1 ст.227 ЦК України, може тягнути його недійсність.

Також зазначила, що в порушення вимог ч.2 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів», при укладанні кредитного договору відповідач не надав їй інформації, зазначеної в даній статті, зокрема, не була надана письмова інформація про умови кредитування та про орієнтовну скупну вартість кредиту, а також інформація про інші платежі з зазначенням бази їх розрахунку.

При укладанні та підписані Договору № 1 про внесення змін до договору кредиту № 405/21/07-Ж від 5 квітня 2007 року відповідачем, у порушення п.1.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року, не надано інформації про детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту, наведене в додатку №2 до цього договору, який є невід`ємною його частиною.

Крім того, Додаток №2 їй відповідачем наданий не був.

Зазначила, що договір кредиту містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків та погіршення її становища, як споживача банківських послуг, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним.

Вказані договори фактично передбачають виключно її відповідальність як позичальника, сплату штрафних санкцій в досить значних розмірах, в той час як у даних договорах фактично відсутні положення про відповідальність відповідача, що свідчить про те, що умови договору є несправедливими, оскільки в даному випадку наслідком таких положень є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду їй, як споживачу банківських послуг.

У договорах не прописано про можливі наслідки настання валютних ризиків для позичальника під час виконання зобов`язань за договором кредиту, а також не прописаний порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу.

Вважає, що умови договору кредиту є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на погіршення її становища як споживача.

Крім того, зазначила, що з точки зору ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної стави визначається кредитним договором.

Вважає, що положення договору про внесення змін до Договору кредиту в частині застосування як фіксованої, так і змінної процентної ставки порушують її права та не відповідають вимогам закону.

У зв`язку із викладеним, просила суд визнати недійсним Договір кредиту № 405/21/07-Ж від 5 квітня 2007 року, з наступними змінами та доповненнями у вигляді договору про внесення змін до договору кредиту, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано Договір кредиту № 405/21/07-Ж від 5 квітня 2019 року /з наступними змінами та доповненнями у вигляді Договору про внесення змін до договору кредиту/, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» не дійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 704, 80 грн. судового збору на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду, представник АТ «Укрсоцбанк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 квітня 2007 року між сторонами укладено Договір кредиту № 405/21/07-Ж, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит у розмірі 164 000 доларів США зі сплатою 12, 5 % річних.

Відповідно до п.1.1 договору кредит мав погашатися до 20-го числа кожного місяця згідно з графіком з кінцевим терміном повернення кредиту до 4 квітня 2022 року.

5 квітня 2007 року з метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладені Договори поруки.

5 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 405/21/07-Ж від 5 квітня 2007 року, яким змінено валюту кредитування та переведено залишок суми кредиту в розмірі 118 947, 17 дол. США разом із нарахованими процентами в сумі 11 130, 05 дол. США в гривневий за курсом 8, 22 гр. за 1 дол. США, що станом на дату укладання договору становило 1 069 234, 75 гр., та встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 9,9 % річних.

Згідно з Висновком експерта №2638 від 20 вересня 2018 року за результатами проведення економічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи, наданої представником позивачки, - сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладання Договору кредиту № 405/21/07-Ж від 5 квітня 2007 року становить 14,34%, а сукупна вартість кредиту у грошовому виразі на момент укладення Договору кредиту - 168 371, 73 дол. США;- сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладання Договору про внесення змін №1 від 5 вересня 2012 року становить 11,10 %, а абсолютне значення подорожчання кредиту у грошовому виразі на момент укладення Договору №1 про внесення змін - 802 883, 82 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За п. «д», ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Згідно з п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, банки зобов`язані перед укладенням договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

В пункті 3.1 Правил зазначено, що банки зобов`язані в кредитному договорі надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх послуг, а також інших фінансових зобов`язань.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в момент укладення кредитного договору позивач була введена в оману відповідачем щодо істотних умов договору, а тому волевиявлення на укладення кредитного договору в вигляді та розмірах, які фактично встановлені шляхом експертного дослідження, суперечили її волевиявленню на його укладення саме на таких умовах.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено недійсність кредитного договору у зв`язку із введенням відповідачем в оману, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.

Позовна заява містить посилання на недійсність договору з огляду на порушення Банком Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до статті 19 якого правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Позивач зазначила, що їй не було надано усієї необхідної інформації, чи надано її в неповному обсязі, чи в чіткій, незрозумілій формі - правочин є таким, що вчинений з використанням нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману.

Однак зазначені доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони містять лише загальний аналіз чинного законодавства щодо захисту прав споживачів, яке передбачає підстави визнання правочинів недійсними, тоді як жодних конкретних посилань, яка саме інформація, яка б вплинула на її свідомий вибір під час укладання договору, не була надана позивачу чи надана в незрозумілій формі позовна заява не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний кредитний договір(та зміни до договору) підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на момент укладання договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконувала його умови, банк надав позивачу документи про розмір усіх грошових зборів і витрат та комісій, позивач ознайомлена з видами та розміром відповідальності за невиконання зобов`язань, з положенням про інфляційне застереження (п.1.4 договору).

Також позивач при укладанні договору була обізнана про сукупну вартість кредиту, розмір процентної ставки та деталізований графік погашення боргу.

Також колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про введення Банком в оману позивача щодо реальної відсоткової ставки сукупної вартості кредиту з урахуванням Висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи №2638 від 20 вересня 2018 року за результатами проведення економічної експертизи, оскільки при визначенні сукупної вартості кредиту у процентному значенні експерт виходив із суми всіх платежів, включаючи проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, з якими погоджувалась позивач, підписуючи кредитний договір.

Відтак, у колегії суддів немає підстав вважати що відповідачем було приховано інформацію щодо сукупної вартості кредиту та розміру відсоткової ставки.

Таким чином, при розгляді даної справи не встановлено підстав відповідно до ст. 203, 215, 230 ЦК України, згідно з якими необхідно визнати недійсним вищевказаний кредитний договір.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити .

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору кредиту відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2019 року.

Головуючий

Судді