справа № 278/483/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості та пені по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12). 26 жовтня 2005 року між сторонами шлюб було розірвано Андрушівським районним судом Житомирської області. З відповідача у справі було стягнуто аліменти на дитину, з урахуванням зміни їх суми за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області, видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Відповідно до довідки-розрахунку Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26 525,10 грн, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені), за кожен місяць прострочення. Згідно проведеного позивачем розрахунку розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 8 344,26 грн. Крім того, посилаючись на те, що на законодавчому рівні збільшено розмір аліментів, вважає, що такий має бути судом змінений. На підставі викладеного, позивач просить суд: стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 23 541 грн, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 344,26 грн; змінити розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 з 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно на тверду грошову суму в прозмірі 1 500 грн. щомісячно. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам речення другого ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачем, ОСОБА_2 , до суду спрямований відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується з позовними вимогами та визнає їх частково. Вказує, що основною причиною несвоєчасної сплати аліментів на утримання дитини є важка хвороба його матері, якій він допомагає матеріально та здійснює догляд за нею. Вказує, що позивачем невірно розраховано суму заборгованості по аліментам, в той же час не надавши власного розрахунку. Просить суд, з огляду на важке матеріальне становище та з урахуванням знаходження на його утриманні хворої матері та сина ОСОБА_5 , у задоволенні позовних вимог відмовити; зменшити суму пені з 8 344,26 грн до 2 000,00 грн; розстрочити сплату заборгованості по аліментам та визначити щомісячну плату у розмірі 500,00 грн до моменту виплати заборгованості в повному обсязі; стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1 013,50 грн щомісячно. Позивач відповіді на відзив не подала. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. На примусовому виконанні у Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області перебуває виконавчий лист №2-655, виданий Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 - по 1/6 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до її повноліття (а.с. 27). Вказаний виконавчий лист виданий на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 05.02.2010 року по справі №2-655/10 (а.с. 11). Згідно з довідкою - розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеною старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Коробовой Н.І., заборгованість відповідача по сплаті аліментів позивачу станом на 01.08.2018 року становить 26 525,10 грн (а.с. 9-10). Так, відповідно до ч.3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Як передбачено положеннями ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. При цьому, згідно положень ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Отже, аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що право визначати заборгованість по аліментам надано державному виконавцю, і лише у разі незгоди з розміром заборгованості, обчисленим останнім, сторони виконавчого провадження в праві оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" та на підставі Закону України "Про виконавче провадження". Як вбачається зі змісту позовних вимог, спір між сторонами виник щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не з приводу обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, розмір якої не оспорються ані стягувачем, ані боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивача ОСОБА_3 , є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, та з урахуванням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів відсутні. Щодо позовної вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено розрахунок, відповідно якому загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 8 344,26 грн. Однак, суд не може погодитись із таким розрахунком, так як відповідно до формули, яка була визначена Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, розмір пені за прострочення сплати аліментів в період з листопада 2011 року по липень 2018 року становить 16 024, 13 гривень. Суд не бере до уваги розрахунок позивача про розмір пені за прострочення сплати аліментів з відповідача за період з лютого 2010 року по жовтень 2010 року включно, оскільки відповідно до довідки-розрахунку Житомирського РВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області попередня заборгованість станом на 1.11.2010 року по стягненню вказаних аліментів з відповідача відсутня. В той же час, позивач не зобов`язаний стягувати з відповідача всю суму пені та має право на стягнення певної її частини. Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення пені в розмірі 8 344, 26 гривень підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05.02.2010 року по справі №2-655/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (а.с. 11) позовні вимоги задоволено: зменшено розмір аліментів, які ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 08.09.2009 року з 1/4 до 1/6 частини від його заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 Сімейного Кодексу України). Законом визначено та розширеному тлумаченню не підлягає, що розмір аліментів згодом може бути змінено у разі зміни якоїсь з перелічених обставин. Посилання позивача на те, що відповідно до ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" збільшився розмір аліментів, судом до уваги не приймається, як обставина, не визначена ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів. Крім цього, прозивач хоча і не зазначає в позовній заяві як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів, але долучає до неї консультаційні висновки спеціалістів та заключення офтальмолога, які, в свою чергу, суд не бере до уваги, оскільки такі датовані 02.05.2018 року та 30.07.2012 року відповідно, що не може бути доказом хвороби дитини на даний час. В даному випадку навіть визнання позову відповідачем законом не пов`язує право суду задовольнити позовні вимоги. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору, такі витрати по даній справі у розмірі 768, 40 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави на підставі положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) по сплаті аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з листопада 2010 року по липень 2018 року в розмірі 8 344 (вісім тисяч триста сорок чотири) гривні 26 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 гривень.

Повне рішення складено - 30 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян