ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Чернівці

Справа №714/3/18 Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Скрипка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та виділ земельних ділянок у натурі, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Єфтемій С.М.),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про поділ земельних ділянок у натурі.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина земельної ділянки загальною площею 0,4333 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 , Ѕ частина земельної ділянки загальною площею 0,1662 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначеної для ведення селянського господарства та Ѕ частина земельної ділянки загальної площею 1,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області. Іншим співвласником земельних ділянок є відповідач.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/514/19 Категорія 39

Вказувала, що неприязні відносини, які склалися між сторонами, порушують її право користування та розпорядженнями земельними ділянками на власний розсуд.

Згідно з уточненими позовними вимогами просила виділити їй в натурі Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1662 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року № 468, площею 831 кв.м.;

виділити в натурі Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,4333 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , призначеної для ведення селянського господарства, розташованої в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області, відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року № 468, площею 2167 кв.м.;

виділити в натурі Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 1,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованої в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області, відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року №468, площею 5550 кв.м.

виділити в натурі 3/8 частин будівельних матеріалів, які були використанні для будівництва житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та виділ земельних ділянок у натурі, посилаючись на те, що після смерті батька сторін, ОСОБА_4 , вона як спадкоємець за законом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Втім, через фінансові труднощі у нотаріальному порядку спадщину не оформила. Вважає, що Ѕ частина спірних земельних ділянок належить їй.

З урахуванням заяви про уточнення зустрічних позовних вимог просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 1,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та виділити в натурі частину даної земельної ділянки відповідно до варіанту першого висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року №468, площею 5550 кв.м.;

визнати право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1662 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ;

визнати право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,4333 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , та виділити в натурі частину даної земельної ділянки відповідно до варіанту другого висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року №468, площею 2167 кв.м.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2019 року первісні позовні вимоги задоволено частково.

Виділено в натурі ОСОБА_1 Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 (за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року № 468), площею 831 кв.м., яка проходить по точках: від т. 3 до т. 4 - 5,63 м; від т.4 до т. 5 -7,25 м, від Г до Д 39,20 м, від Д до т.7 3, 0 м, від т.7 до т.8 -26, 82 м., від т.8 до т.9 9,36 м., від т. 9 до Е - 9,92 м, від Е до Ж -17,47 м, від Ж до З 3,89 м. від З до И 6,33 м., від И до К -11, 56 м, від К до З -10 32 м.

Виділено в натурі ОСОБА_1 Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , призначеної для ведення селянського господарства, розташованої в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області (за варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року № 468), площею 2167 кв.м., яка проходить по точках: від т.12 до т. 4 56,14 м; від т. 4 до т. 5 26,82 м; від т. 5 до т. 6 3,00 м; від т. 6 до т. 7 11,61 м; від т. 7 до т. 8 21,77 м; від т. 8 до т. 9 34,53 м; від т. 9 до т. 10 9,48 м; від т. 10 до т. 11 10,56 м; від т. 11 до т. 12 18,57 м.

Виділено в натурі ОСОБА_1 Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованої в с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області (згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року № 468), площею 5550 кв.м., яка проходить по точках: від т. 2 до т. 3 24,46 м; від т. 3 до т. 4 229,61 м; від т. 4 до т.5 24,35 м.; від т. 5 до т. 2 226,42 м.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких вважають його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 свої доводи мотивує тим, що внаслідок втрати оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності оцінки земельних ділянок оформлення спадщини на той час виявилось неможливим. Вважає, що відсутність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не є перешкодою для задоволення її позову, оскільки предметом позовів є її майнові права щодо частки майна у спадщині.

Вказує, що після смерті батьків спірні земельні ділянки оброблялися та утримувалися виключно нею, а тому як співвласник та спадкоємець за законом даного нерухомого майна має право вибору відповідної частини земельних ділянок у натурі.

Просить скасувати рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання за нею права власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 5550 кв.м., призначеної для ведення товарного сільського господарського виробництва, та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким її позов задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виділення в натурі Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 , площею 831 кв.м., та відмовити в позові з тих підстав, що він з 1981 року по даний час зареєстрований та проживає як член сім`ї у спірному житловому будинку по АДРЕСА_1 , вважає себе фактичним співвласником даного господарства, частка якого складає ј, здійснював їх будівництво, а виділ у натурі Ѕ частини даної земельної ділянки, на його думку, позбавило його як співвласника будинку права володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апелянтом ОСОБА_2 оскаржується рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання за нею права власності на Ѕ частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та виділ її в натурі.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, не надано доказів існування перешкод для оформлення спадщини у нотаріуса, неправильно обрано спосіб захисту права.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 04лютого 2015 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 1,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованої на території Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, та на Ѕ частини земельної ділянки, загальною площею 0,5995 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки та на Ѕ частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7, 8).

У свою чергу ОСОБА_2 як донька померлого ОСОБА_5 28 жовтня 2004 року звернулася до Герцаївської державної нотаріальної кантори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34).

Як убачається з матеріалів спадкової справи, останньою не оформлено своїх спадкових справ після смерті батька, зокрема на спірні земельні ділянки. Не містять матеріали спадкової справи й відмови нотаріуса в отриманні відповідачкою свідоцтва про права на спадщину за законом по смерті батька.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 користується означеними землями без належного їх юридичного оформлення.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що апелянту відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України,Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, та являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

У пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат» про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Цією статтею також передбачено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні,нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року (справа № 182/8267/14-ц, провадження № 61-4166св18).

Доводи апеляційної скарги про наявність перешкод для прийняття спадщини, зокрема втрата правовстановлюючих документів, висновків суду не спростовують. Казак Ф. ОСОБА_6 .у разі відсутності передбачених законодавством умов для оформлення спадщини в нотаріальному порядку має право на отримання від нотаріуса постанови із наведенням у ній причин відмови, яка може бути оскаржена до суду.

Проте у даній справі таку постанову не надано, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Необґрунтованими також є доводи ОСОБА_2 про те, що вона має переважне право вибору частини земельної ділянки, оскільки судом на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 травня 2018 року та з урахуванням інтересів сторін, зокрема розташування жилого будинку, в якому проживає апелянт з членами її сім`ї, здійснено проділ спірного майна за першим варіантом висновку судової експертизи.

Заперечуючи проти задоволення позову про виділення ОСОБА_1 в натурі Ѕ частини земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 , апелянт ОСОБА_3 вказував на порушення його майнового права як співвласника будинку.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 побудовано спільно батьками сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , відповідачем ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3

Указані особи проживали в одному господарстві, спільною працею та коштами набували будівельні матеріали та здійснювали будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Житловий будинок побудовано у 1986 році, господарські будівлі та споруди впродовж 1983-2005 роки, проте їх будівництво було зведено самочинно, без оформлення дозволу та проекту на будівництво будинку. Ці обставини встановленні рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 30 липня 2012 року.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 30 квітня 2014 року за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті батька визнано право власності на 3/8 частин будівельних матеріалів, які були використанні в процесі будівництва жилого будинку та господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 .

Отже, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження права власності апелянта ОСОБА_3 на частину будинку, розташованому на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку. З відповідним позовом останній до суду не звертався.

Безпідставним є й посилання на ст. 120 ЗК України, умовою застосування якої є набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду чи їх частину.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак