Справа № 591/3857/17
Провадження № 2/591/56/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, 3-тя особа: ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» про визнання наймачем квартири -

за позовом 3-ї особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_1 , 3-ї особи ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» про встановлення факту, визнання права на постійне користування житлом, про зобов`язання укладення договору найму житлового приміщення, про виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, 3-тя особа: ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс», в якому просить суд визнати її наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 і свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 . 06.09.2016 року позивач зверталася із заявою на ім`я міського голови м. Суми про надання їй дозволу на укладення договору найму квартири АДРЕСА_2, мотивуючи тим, що з 2005 року і до дня його смерті проживала разом з батьком у цій квартирі, більше в квартирі ніхто не проживав, а після його смерті нею ведеться господарство і сплачуються комунальні послуги. Оскільки наймачем квартири був ОСОБА_3 , то вона як донька, після його смерті набула права користування вищевказаною квартирою.

У справу вступила ОСОБА_2 як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору та просила суд встановити факт проживання однією сім`ю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період з 2009 рок по 2015 рік; визнати за ОСОБА_2 право на постійне користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати виконавчий комітет Сумської міської ради надати дозвіл (прийняти рішення) про укладення з ОСОБА_2 договору найму жилого приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житла. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що заявлений позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки відсутні законні підстави для визнання її наймачем квартири. ОСОБА_1 ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_2 , вона має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2010 року та зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13.03.2008 року по 19.12.2016 року за місцем проживання: АДРЕСА_3. Саме у м. Ужгород ОСОБА_1 увесь час проживала. Правом на отримання житла з державного і громадського фондів відповідно до ст. 31 Житлового Кодексу Української РСР наділені громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. ОСОБА_2 зазначає, що ордер на спірну квартиру видавався ОСОБА_3 на підставі рішенні виконкому Сумської міської ради про надання житлових приміщень. Ані в рішенні виконавчого комітету ані в ордері на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 як член сім`ї, на якого б виділялася житлова площа, ОСОБА_1 не зазначена. За вищезазначеною адресою не зареєстрована, а після смерті ОСОБА_3 зайняла квартиру самовільно, змінила вхідні замки, та займає квартиру без будь-яких правових підстав. ОСОБА_2 просить подану нею позовну заяву задоволити, обґрунтовуючи її тим, що відповідно до рішення виконкому Сумської міської ради від 19.08.1999 року №368 ОСОБА_3, який не перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, що переїхав у зв`язку з переведенням на роботу з іншої місцевості та користується правом позачергового одержання житлової площі, що проживає з сім`єю у складі 2 чоловік: він, дружина ОСОБА_2 у гуртожитку по АДРЕСА_4 - надано окрему, упорядковану, двокімнатну житловою площею 27,66 кв.м. квартиру АДРЕСА_2, виділену в рахунок взаємозаліків ВАТ «Сумихімпром». Згідно рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів №368 від 17.08.1999 року ОСОБА_3 отримав ордер на житлове приміщення АДРЕСА_2, площею 27,66 кв.м. на сім`ю із двох осіб. На підставі цього ордеру ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_2 було надано квартиру АДРЕСА_2 у яку вони разом і вселилися. ОСОБА_2 обґрунтовує позов тим, що у неї згідно рішення виконкому Сумської міської ради від 19.08.1999 року №368 виникло право на отримання встановленої ст. 47 ЖК УРСР норми житлової площі за рахунок державного чи громадського фонду. З часу вселення з 1999 року у вказаній квартирі вона постійно проживала разом із своїм чоловіком до дня його смерті. У грудні 2008 року ОСОБА_3 розриває шлюб в судовому порядку, проте вони й надалі продовжували проживати однією сімє`ю як чоловік та дружина, вести спільне господарство, про що можуть підтвердити свідки. ОСОБА_2 зазначає, що вселилась в квартиру як член сім`ї наймача, а тому навіть після розірвання шлюбу з останнім в силу положень ч.3 ст.64 ЖК УРСР має право на користування цією квартирою нарівні із наймачем та згідно ст. 9 ЖК УРСР не може бути обмежена у праві користування жилим приміщенням. Потрапити до квартири, вона не має можливості, оскільки ОСОБА_1 без її відому та згоди замінила замки на вхідні двері та не впускає її до квартири, через такі неправомірні дії ОСОБА_1 , вона фактично залишилась безпритульною. Вважає, що її законні права та інтереси підлягають судовому захисту шляхом встановлення факту спільного проживання, визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання оформити договір найму на квартиру адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 , її представник адвокат Неговєлов А.В . в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити, заперечували проти позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Представник відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради - Чувакова О.О. в судовому засіданні в процесі розгляду справи заперечувала проти задоволення заявлених вимог позивача та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

3-тя особа: ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.Представник до суду не з`явився.

ОСОБА_2 - третя особа із самостійними вимогами на предмет споруд та її представник адвокат Кузченко Т.М. заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1 та просили задоволити позовні вимоги ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, третьої особи, що заявляє вимоги на предмет спору, свідків, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку: суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні:

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був основним квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач пояснила, що з 2005 року до дня смерті проживала з батьком в квартирі, 06.09.2016 року вона зверталася до міського голови м. Суми із заявою про надання їй дозволу на укладення договору найму квартири, однак їй відмовлено. Після смерті батька вона змінила в квартирі вхідні замки та не впускає ОСОБА_2 , оскільки вважає, що вона не має права проживати в цій квартирі.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що ОСОБА_1 є донькою померлого від попереднього шлюбу, за вказаною адресою постійно не проживала, а приїздила з м. Ужгород до нього в гості.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що в неї не було постійного місця проживання, бо вона жила то у своєї мами в м. Ужгород, то проживала в батька, який жив в м. Суми, на її думку, для вирішення справи, ті обставини, що спірна квартира не була її постійним місцем проживання та вона не зазначена в ордері на квартиру як член сім`ї не мають значення для вирішення справи, оскільки право користування квартирою в неї виникає з тих підстав, що вона відноситься до членів сім`ї померлого.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не проживала, оскільки починаючи з 2008 року по 2015 рік з ОСОБА_3 проживала її подруга - ОСОБА_9 , на її думку, вони жили як чоловік і дружина.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що в період з 2008 року по 2015 рік проживала однією сімє`ю як чоловік та дружина з ОСОБА_3 , проте не могла назвати точну адресу за якою вона проживала разом з ОСОБА_3 як чоловік та дружина та плуталася в інших показах, а тому суд не може прийняти їх до уваги.

На підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих, достатніх доказів.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожана сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила суду, що право на користуванням квартирою у неї виникло у зв`язку з включенням її до ордера, на підставі ордеру на житлове приміщення вона вселилася до спірної квартири, після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 продовжувала з ним проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, в судовому порядку її не визнано такою, що вона втратила право користування житловим приміщенням, ордер на житлову квартиру від 17.08.1999 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому порядку недійсним не визнавався, а тому, вона має право на користування цією квартирою.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.08.1999 року №368 ОСОБА_3 на сім`ю у складі двох чоловік: ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2 надано в користування окрему, упорядковану, двокімнатну житловою площею 27,66 кв.м. квартиру АДРЕСА_2. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 отримав ордер на житлове приміщення АДРЕСА_2, площею 27,66 кв.м. на сім`ю із двох осіб. На підставі ордеру на зазначену квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вселилися до квартири та починаючи з 1999 року проживали у вказаній квартирі, проте своєчасно не зареєструвалися в ній.

Відповідно до пункту 10 Правових позицій Верховного Суду від 26.05.2001року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій справ (Житлове право)» у члена сім`ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв`язку включенням до ордера, а не у зв`язку із вселенням у це приміщення.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). В судовому порядку питання втрати ОСОБА_2 права користування вказаною квартирою чи виселення з квартири не вирішувалося, судові рішення з цих питань відсутні.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (ст. 61 ЖК УРСР).

У ст. 64 ЖК УРСР зазначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з ним усіма правами й мають обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 оформлений на ОСОБА_3 .

У грудні 2008 року ОСОБА_3 розриває шлюб з ОСОБА_2 у судовому порядку.

ОСОБА_2 в якості доказів проживання у спірній квартирі однією сімє`ю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 наданні письмові пояснення громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12 :

ОСОБА_11 надала до суду нотаріально засвідчені письмові пояснення у яких підтвердила ту обставину, що ОСОБА_2 заселилася до квартири разом зі своїм чоловіком у 1999 році та після розлучення з чоловіком у грудні 2018 року проживала однією сім`єю, як чоловік і дружина, вели спільне господарство, купляли разом побутову техніку у квартиру, робили спільно ремонт, ОСОБА_2 сплачувала рахунки за квартиру, купляла для ОСОБА_3 ліки, відвідувала його в лікарні, коли він хворів, вони святкували дні народженні та інші свята і вважали себе повноцінною сім`єю. У свої поясненнях ОСОБА_11 зазначила, що у ОСОБА_3 від першого шлюбу є донька, яка проживала в іншому місті, жодного разу в квартирі по АДРЕСА_2 вона її не бачила. Після смерті ОСОБА_3 донька приїхала з м. Ужгорода, викинула з квартири речі ОСОБА_2 та змінила в квартирі замки, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

ОСОБА_12 надала до суду нотаріально засвідчені письмові пояснення у яких також підтвердила ту обставину, що після того, як ОСОБА_3 отримав ордер на квартиру, ОСОБА_2 заселилася з ним до вказаної квартири та починаю з 1999 року спільно зі своїм чоловіком у вказаній квартирі проживала. Після розірвання шлюбу у грудні 2008 року в судовому порядку, ОСОБА_2 покинула квартиру, але згодом помирилася з ОСОБА_3 і з того часу і до дня смерті вони спільно проживати однією сім`єю, як чоловік і дружина та вели спільне господарство, купляли разом побутову техніку у квартиру, спільно витрачали кошти на ремонт квартири та вважали себе повноцінною сімє`ю, ОСОБА_2 сплачувала рахунки за квартиру, відвідувала ОСОБА_3 у лікарні та купляла для нього ліки. Свідок зазначила, що неодноразово була у них вдома, в т.ч. і на сімейних святах, в квартирі, їй відомо про те, що у ОСОБА_3 від першого шлюбу є донька, проте, не бачила, щоб вона приїздила в гості. Після смерті ОСОБА_3 , до м. Суми приїхала його донька - ОСОБА_1 , яка викинула з квартири речі ОСОБА_14 та змінила в квартирі замки, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 неодноразово з цього приводу зверталася до міліції.

Таким чином, судом на підставі письмових доказів та пояснень свідків достовірно встановлено, ОСОБА_2 була включена до ордера на заселення житлового приміщення, в 1999 році заселилася у квартиру АДРЕСА_2 та проживала у квартирі разом з чоловіком ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу з січня 2009 року по серпень 2015 рік, у квартирі проживала однією сімє`ю з ОСОБА_3 , як чоловік та дружина, вела спільне господарство.

Листом від 29.12.2015 року №511/11.04.11 Управління обліку, розподілу і приватизації житла Сумської міської ради ОСОБА_2 повідомлено про те, що одночасно із смертю наймача ОСОБА_3 припинив свою дію договір найму житлового приміщення.

За приписами ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом.

Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім`ї має також і особа, яка перестала бути членом сім`ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні. Членом сім`ї наймача може бути визнано особу, яка постійно проживає з наймачем та веде з ним спільне господарство.

В силу положень ч.3 ст.64 ЖК УРСР ОСОБА_2 має право на користування спірною квартирою нарівні із наймачем.

Відповідно до ст.106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Згідно правової позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду України №6-60 цс12 від 11 липня 2012року - у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Постановою Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати,чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні,чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення саме по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання це лише внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. А отже, реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін.

Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 року у справі №6-60цс-12, зазначено, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

За ст.106 ЖК встановлено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Ст. 62 ЖК УРСР передбачено, що до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

На підставі ч.2 ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду становить джерело права при розгляді справ вітчизняними судами: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Повага до права людини на житло закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеними чи позбавленим свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав особи на житло (рішення у справі «Пауел та Райнер проти Великобританії»). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 року), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 року).

ОСОБА_1 вселилися до жилого приміщення без правових підстав, відсутній ордер на квартиру, в якому б вона була зазначена як особа, що складає сім`ю наймача, а отже вона самоправно зайняла квартиру та підлягає виселенню.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що обставини викладені ОСОБА_2 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та матеріалах справи, а тому позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Виконавчого комітету Сумської міської ради, 3-тя особа ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» про визнання наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити за необгрунтованістю.

Позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_1 , 3-тя особа ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» про встановлення факту, визнання права на постійне користування житлом, про зобов`язання укладення договору найму житлового приміщення, про виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення задоволити повністю:

- встановити факт проживання однією сім`ю між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та померлим ОСОБА_3 в період з січня 2009 року по серпень 2015 року;

- визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право на постійне користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради надати дозвіл (прийняти рішення) про укладення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) договору найму жилого приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

- усунути перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) з квартири за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житла.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2019 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.