ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/3615/18

провадження № 22-ц/4809/892/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Чельник О. І., Черненка В. В.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 професійний аграрний ліцей,

представники відповідача ОСОБА_3 , адвокат Бесараб Володимир Анатолійович, адвокат Іванова Ірина Анатоліївна,

третя особа директор Олександрійського професійного аграрного ліцею Афанасьєв Василь Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Олександрійського професійного аграрного ліцею на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2019 року у складі судді Авраменка О. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Олександрійського професійного аграрного ліцею, третя особа директор Олександрійського професійного аграрного ліцею Афанасьєв Василь Миколайович про визнання строкового договору таким, що укладений на невизначений строк, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Олександрійського професійного аграрного ліцею, третя особа директор Олександрійського професійного аграрного ліцею Афанасьєв Василь Миколайович про визнання строкового договору таким, що укладений на невизначений строк, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Зазначала, що працювала в Олександрійському професійному аграрному ліцеї на посадах соціального педагога та виконуючого обов`язки заступника директора з навчально-виховної роботи. Наказом № 61-к від 30 серпня 2018 року звільнена з посади соціального педагога у зв`язку із закінченням строкового трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки з нею було укладено контракт як з соціальним педагогом, а чинне законодавство України не передбачає укладення контрактів у таких випадках. Крім того, з жовтня 2018 року її було переведено на посаду виконуючого обов`язки заступника директора з навчально-виховної роботи, а потім з січня 2018 року на посаду соціального педагога. В наказі про переведення не зазначено, що її переведено на цю посаду на умовах строкового трудового договору. При звільненні з нею не було проведено повний розрахунок. Незаконним звільненням та не проведенням повного розрахунку у зв?язку із звільненням, їй відповідачем заподіяно моральну шкоду.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд скасувати наказ про її звільнення № 61-к від 30 серпня 2018 року, поновити її на посаді соціального педагога в Олександрійському професійному аграному ліцеї, визнати строковий договір таким, що укладений на невизначений строк, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а також на відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 50 000 грн. (а. с. 2 6, 58 62).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Олександрійського професійного аграрного ліцею № 61-к від 30 серпня 2018 року про звільнення ОСОБА_4 .. Поновлено ОСОБА_4 на посаді соціального педагога Олександрійського професійного аграрного ліцею з 01 вересня 2018 року.

Стягнуто з Олександрійського професійного аграрного ліцею на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2018 року по 27 лютого 2019 року в сумі 29 259 грн. 04 коп.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4 719 грн. 20 коп. допущено до негайного виконання.

Суд дійшов висновку, що оскільки контракт від 01 вересня 2017 року припинив свою дію 02 жовтня 2017 року у зв`язку з переведення позивача на посаду виконуючого обов`язки заступника директора з навчально-виховної роботи та при переведенні позивача 02 січня 2018 року на посаду соціального педагога сторонами було укладено безстроковий трудовий договір, то наказ про її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України слід визнати незаконним і тому позивач підлягає поновленню на посаді соціального педагога з 01 вересня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України підлягає виплаті працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто за період з 01 вересня 2018 року по день ухвалення рішення судом. Щодо розміру моральної шкоди, суд керувався принципами розумності, виваженості і справедливості, і тому вважав обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 3 000 грн. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд дійшов до висновку, що на момент звільнення у відповідача була відсутня заборгованість перед позивачем щодо виплат, які належать їй при звільненні, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Також суд зазначив, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу норми ст. 117 КЗпП України не підлягають застосуванню (а.с. 140-143).

В апеляційній скарзі відповідач Олександрійський професійний аграрний ліцей, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо припинення дії строкового трудового договору від 01 вересня 2017 року є помилковим, оскільки позивач наказом від 02 січня 2018 року була знову переведена на посаду соціального педагога і виконувала обов`язки та отримувала заробітну плату у відповідності до умов контракту, таке переведення відбулося в межах строку дії контракту. Вважає помилковим висновок суду про те, що 02 січня 2018 року було укладено безстроковий трудовий договір, так як діюче законодавство України не передбачає одночасне обіймання працівником посади як на підставі строкового так і на підставі безстрокового трудового договору, укладеного на невизначений строк (а.с. 147-150).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження, 14 травня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 16 травня 2019 (а.с.162,178).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, 01 вересня 2017 року на підставі наказу № 68-к від 31 серпня 2017 року, заяви ОСОБА_4 про прийняття на роботу та контракту від 01 вересня 2017 року позивача прийнято на роботу соціальним педагогом на умовах строкового трудового договору по 31 серпня 2018 року (а. с. 95 97).

Наказом № 67-к від 02 жовтня 2017 року позивача за її письмовою заявою переведено на посаду виконуючої обов`язки заступника директора з навчально-виховної роботи з 02 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року (а. с. 98 100).

На підставі заяви ОСОБА_4 , наказом № 1-к від 02 січня 2018 року її переведено з 02 січня 2018 року на посаду соціального педагога з оплатою праці згідно штатного розпису (а. с. 101 102).

Наказом № 61-к від 30 серпня 2018 року ОСОБА_4 звільнено з посади соціального педагога з 31 серпня 2018 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а. с. 110).

Позивач була ознайомлена з наказом про звільнення 31 серпня 2018 року під підпис (а.с. 110).

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбаченими законодавчими актами.

Пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Матеріалами справи підтверджується, що після прийняття позивача на посаду соціального педагога на умовах строкового договору до 31 серпня 2018 року, в подальшому за взаємною згодою сторін позивача було переведено на іншу посаду - виконуючої обов?язки заступника директора з навчально-виховної роботи з 02 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Посада заступника директора з навчально-виховної роботи була вакантною.

Після переведення позивача, вона припинила виконувати трудові обов?язки соціального педагога та отримувати заробітну плату відповідно до раніше укладеного контракту від 01 вересня 2017 року, а посада соціального педагога відповідно стала вакантною.

В період з 02 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року позивач виконувала обов?язки заступника директора з навчально-виховної роботи та отримувала заробітну плату, передбачену штатним розписом за цією посадою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що строковий трудовий договір, укладений з позивачем 01 вересня 2017 року за угодою сторін припинив свою дію з 02 жовтня 2017 року відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП.

У наказі про переведення з 02 січня 2018 року позивача на посаду соціального педагога, ні в заяві ОСОБА_4 , ні в наказі № 1-к від 02 січня 2018 року не зазначено, що переведення здійснюється на умовах строкового трудового договору до 31 серпня 2018 року.

Тому правильним є висновок суду, що в силу положень п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України 02 січня 2018 року сторонами укладено безстроковий трудовий договір, за умовами якого позивач зобов?язалась виконувати роботу соціального педагога, а відповідач відповідно виплачувати заробітну плату.

Оскільки контракт припинив свою дію 02 жовтня 2017 року у зв?язку з переведенням позивача на іншу посаду, а в послідуючому 02 січня 2018 року при переведенні позивача знову на посаду соціального педагога було укладено безстроковий трудовий договір, обґрунтованим є висновок суду про незаконне звільнення позивача на підставі п.2 ст.36 КЗпП України та про наявність правових підстав для поновлення на роботі.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не ґрунтуються на законодавстві, яке регулює спірні правовідносини та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв?язків і вимагають вд нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, відповідачем в апеляційній скарзі не оспорюється.

Посилання представника відповідача в заяві від 13 травня 2019 року до апеляційної скарги про те, що позивач не відповідає вимогам п.22 Наказу Міністерства освіти і науки України від 01 червня 2013 року № 665 «Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів», оскільки не має повної вищої освіти за спеціальністю «Соціальна педагогіка», суд не може прийняти до уваги, оскільки вказана обставина не стосується підстав звільнення позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК україни апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. 268, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Олександрійського професійного аграрного ліцею залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко