Справа № 465/42/17 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/2545/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю: представників ОСОБА_1 -ОСОБА_5, ОСОБА_2 , представника Франківської ВДВС - Лавришин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Франківського районного управління юстиції м. Львова, приватного підприємства " Нива-В.Ш." Філія 14 та ОСОБА_4 про визнання недійсними прилюдні торги, визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовними вимогами до відділу Державної виконавчої служби Франківського районного управління юстиції м. Львова, приватного підприємства " Нива-В.Ш." Філія 14, ОСОБА_4 про визнання недійсними прилюдних торгів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Франківського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2012 року по справі № 2/1326/324/2012 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором № КТ 52457 від 23.09.2008 року в розмірі 191 213,29 гривень. На підставі вказаного рішення, Франківським районним судом міста Львова видано виконавчий лист.

14.03.2013 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського управління юстиції Подановським Тарасом Романовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 36991627) щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 191 213,29 гривень.

Листом від 05 лютого 2014 року № 2187 начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Солтиса Ю.С. передано заявку - пакет необхідних документів щодо реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

25 лютого 2014 року Франківським відділом ДВС Львівського міського управлінні юстиції укладено Договір № 1414129 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна Філією 14 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.».

22 квітня 2014 року директором філії 14 ПП «Нива - В.III.» затверджено протокол № 1414129-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а переможцем торгів оголошено ОСОБА_4 .

08 липня 2014 року начальником Франківського ВДВС ЛМУЮ затверджено Акт державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки).

Разом з тим, позивач вказує, що до моменту проведення прилюдних торгів квартира була її власністю, що підтверджується відповідними витягами, а виконавче провадження було відкрито на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, предмет іпотеки (її квартиру) було реалізовано за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише на підстав рішення суду про стягнення боргу. Відтак, реалізація квартири на прилюдних торгах відбулася з порушенням пункту 6.5. Іпотечного договору від 23.09.2008 року та ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказує, що рішення суду про стягнення заборгованості не може бути підставою для відчуженню квартири, оскільки не відповідає приписам статті 39 ЗУ «Про іпотеку». Просить суд звернути увагу , що квартира, яку протиправно відчужено з прилюдних торгів не була придбаною за рахунок коштів кредиту. Просить визнати недійсними прилюдні торги, які відбулися 22.04.2014 року щодо реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним протокол № 1414129-2 від 22.04.2014 року- проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визнати недійсним акт від 08.07.2014 року державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо строків звернення до суду з даним позовом, то зазначає, що враховуючи, що виконавче провадження було відкрито на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки. Майно було арештовано у порядку Закону України "Про виконавче провадження", тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 48 Закону України "Про іпотеку", яка з урахуванням змісту статті 41 цього Закону, застосовується лише до прилюдних торгів, проведених на виконання рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, позовна давність щодо вимог заявлених у цій позовній заяві становить З роки та закінчується 21.04.2017 року, а відтак, вважає, що позовну заяву подано в межах встановлених процесуальних строків.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що суд не звернув уваги, що при складенні протоколу про проведення прилюдних торгів допущено ряд порушень, а також не досліджено доказів, які вказують на порушення Положення про проведення прилюдних торгів, а саме розділу 6. Вважає, що суд мав дослідити та перевірити чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для подання позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Судом не досліджено того, чи Франківським ВДВС винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Франківського районного суду від 18.04.2014 року в строки передбачені п.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» Крім цього, звертає увагу, що звіт про оцінку майна проведений 09 вересня 2013 року, повторний звіт не проводився і не надавався позивачу для ознайомлення . Зважаючи на викладене просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Згідно з ч.ч.1,6 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом встановлено такі обставини.

23.09.2008 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ВАТ «Фольксбанк» укладено кредитний договір № КР 52457.

23.09.2008 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ВАТ «Фольксбанк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір. Згідно пункту 1.2. іпотечного договору, іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2012 року по справі № 2/1326/324/2012 позовні вимоги ПАТ «Фольксбанк» задоволено повністю. Стягнено з ОСОБА_1 а користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором № КТ 52457 від 23.09.2008 року в розмірі 191 213,29 гривень.

На підставі вказаного рішення, Франківським районним судом міста Львова видано виконавчий лист.

14.03.2013 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського управління юстиції Подановським Тарасом Романовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 36991627) щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 191 213,29 гривень.

Листом від 05 лютого 2014 року № 2187 за підписом начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Солтиса Ю.С. передано заявку та пакет необхідних документів щодо реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Франківським ВДВС Львівського міського управління юстиції подано заявку на реалізацію арештованого майна.

25 лютого 2014 року Франківським відділом ДВС Львівського міського управління юстиції укладено Договір № 1414129 про надання послуг по організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки Філією 14 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.».

Згідно пункту 1.3. вищезазначеного договору, Франківський ВДВС ЛМУЮ передав Філії 14 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.» на прилюдні торги: предмет іпотеки трикімнатна квартира загальною площею 55,5 квадратних метри, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

22 квітня 2014 року директором філії 14 ПП «Нива - В.III.» затверджено протокол № 1414129-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого манн: (предмет іпотеки). Переможцем торгів оголошено відповідача 3 - Андрухів Ольгу Олександрівну.

08 липня 2014 року начальником Франківського ВДВС ЛМУЮ затверджено Акт державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки).

Підставами позову є те, що спірну квартиру було реалізовано за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише на підставі рішення суду про стягнення боргу. Таким чином реалізація квартири на прилюдних торгах відбулася з порушенням п.6.5 Іпотечного договору від 23.09.2008 року та ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норми Закону України " Про виконавче провадження" допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого судового рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та вимогам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що проведення прилюдних торгів з продажу предмета іпотеки відбулось в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2012 року та виданого виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором № КТ52457 від 23.09.2008 року в розмірі 191 213,29 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини сьомої статті 51 вказаного Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Державний виконавець може передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення суду про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Таким чином норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 607/6096/17).

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що реалізація квартири на прилюдних торгах відбулась за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та з порушенням п.6.5 Іпотечного договору та ст.39 Закону України «Про іпотеку» є необґрунтованими.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналізуючи ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес будь-яким способом, встановленим договором або законом, оскільки сторони при укладенні правочину мають право передбачити особливі способи захисту своїх прав у випадку їх порушення контрагентом.

Відтак, позивач сам обирає спосіб захисту, та в даному випадку банком було обрано стягнення заборгованості за кредитним договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки, що відповідає вимогам договору та чинного законодавства.

Крім цього, пунктом 6.6 Іпотечного договору (а.с.9) передбачено, що реалізація Предмету іпотеки може здійснюватись в тому числі і шляхом продажу Предмета іпотеки з прилюдних торгів на підставі рішення суду, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову за безпідставністю є цілком обґрунтованим.

Щодо інших доводів апеляційної скарги такі стосуються порушення порядку проведення прилюдних торгів та не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки такі підстави позову не були предметом розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ч. 6 ст.367 ЦПК України.

Окрім того, рішеннями судів по справі 465/2694/14 встановлено законність спірних прилюдних торгів. Зокрема, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09.06.2015р. по справі 465/2694/14 встановлено, що відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 Франківський районний суд м. Львова виходив з того, що прилюдні торги з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були проведені з дотриманням вимог чинного законодавства України, права позивача не були порушені, а тому відсутні підстави для задоволення її позовних вимог.

Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відстав для задоволення апеляційної скарги немає, рішення суду ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 24 травня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк