Справа № 314/880/19
Провадження № 2/314/605/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року м. Вільнянськ

Справа № 314/880/19;

провадження № 2/314/605/2019;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Вацюк Н.М.,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 26.02.2019 року з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення не виплаченої при звільненні заробітної плати і середнього заробітку за затримку з розрахунку. 20.03.2019 року позив надав до суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» суму середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 44034,76 грн. В частині стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 32657,86 грн. просить суд закрити провадження у зв`язку з повним її погашенням. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 13.12.2012 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду електрослюсаря з ремонту устаткування розподільчих пристроїв 2 розряду. 02.04.2015 року позивач був переведений на посаду інженера-електроніка. 21.09.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення з роботи, ПАТ «Запоріжжяобленерго» нарахувало позивачу заробітну плату за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 59118,37 грн. Станом на 26.02.2019 року позивачу було виплачено 26460,51 грн., а станом на день призначення справи до розгляду відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем з нарахованої заробітної плати у розмірі 32657,86 грн. При цьому, відповідач повинен був виплатити вказані суми в повному обсязі 21.09.2018 року, але оскільки цього не сталося, то відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, розмір щоденного середнього заробітку позивача складає 370,04 грн., кількість робочих днів, за які має бути виплачений середній заробіток у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати з 24.09.2018 року (перший робочий день після звільнення) по 14.03.2019 року включно (дата повного погашення заробітної плати) становить 119 днів. Отже, сума середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить 370,04 грн х 119 днів та дорівнює 44034,76 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в повному обсязі. Надала до суду відзив на позов, який міститься в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 10-11).

20.03.2019 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог (а.с. 17-18).

28.03.2019 року електронною поштою, а 03.04.2019 року безпосередньо до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 20-25).

02.05.2019 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, які містяться в матеріалах справи.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вислухавши учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд

встановив

13.12.2012 року позивача було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду електрослюсаря з ремонту устаткування розподільчих пристроїв 2 розряду. 02.04.2015 року позивач був переведений на посаду інженера-електроніка. 21.09.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення з роботи, ПАТ «Запоріжжяобленерго» нарахувало позивачу заробітну плату за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 59118,37 грн. Станом на 26.02.2019 року позивачу було виплачено 26460,51 грн., а станом на день призначення справи до розгляду відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем з нарахованої заробітної плати у розмірі 32657,86 грн., а саме 14.03.2019 року. При цьому, відповідач повинен був виплатити вищевказані суми в повному обсязі 21.09.2018 року, але здійснив вказані виплати з порушенням встановлених законодавством України строків.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Згідно зіст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно дост. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що 21.09.2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ № 382-к від 20.09.2018, що підтверджується копією трудової книжки.

При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок.

Заборгованість по нарахованій заробітній платі була погашена в повному обсязі 14.03.2019 року, про що зазначено в бухгалтерській довідці (а.с. 22) та визнано позивачем у судовому засіданні.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має проводитися таким шляхом.

Сумарний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за липень та серпень 2018 року становить 14061,68 грн (8230,12 грн + 5831,56 грн).

Кількість відпрацьованих робочих днів за ці два місяці становить 38 днів (16 днів липня та 22 дні серпня).

Середньоденна заробітна плата становить 14061,68 грн / 38 днів та складає 370,04 грн.

Позивач ОСОБА_1 у своїй заяві про зміну позовних вимог зазначає суму середнього заробітку у розмірі 44034,76 грн (370,04 грн (середньоденний заробіток відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго») х 119 (кількість робочих днів затримки в період з 24.09.2018 року по 14.03.2019 року). Однак, оскільки день повного розрахунку не включається до часу затримки за який позивач може стягнути суму середнього заробітку, то суд вважає, що кількість робочих днів затримки має проводитися згідно розрахунку, а саме з 24.09.2018 року по 13.03.2019 року: в вересні 2018 року кількість робочих днів - 5, в жовтні 2018 року кількість робочих днів - 22, в листопаді 2018 року кількість робочих днів - 22, в грудні 2018 року кількість робочих днів - 20, в січні 2019 року кількість робочих днів -21, в лютому 2019 року кількість робочих днів - 20, в березні 2019 року до 13.03.2019 року включно кількість робочих днів - 8, загальна кількість робочих днів затримки складає 118.

Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що середній заробіток позивача за період з 24.09.2018 року по 13.03.2019 року становить 370,04 грн х 118 днів та дорівнює 43664,72 грн. При цьому, даний розмір зазначений без виключення (без віднімання) сум відрахувань, податків і зборів.

Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку ОСОБА_1 з урахуванням вищевказаного розрахунку підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117, 223 КЗпП України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (, адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 12.02.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 43664 (сорок три тисячі шістсот сорок чотири) гривні 72 копійок (сума без відрахування обов`язкових платежів та зборів).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (, адреса: місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10.05.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 12.02.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», , адреса: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 14.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

10.05.2019