Справа № 444/133/19
Провадження № 2/444/638/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мокротинської сільської ради Жовківського району, 3-тя особа : Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.10.1997 року померла ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого вона була. Членом двору був її син ОСОБА_4, який помер 20.03.2015 року, що стверджено свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 389017 виданим Мокротинською сільською радою. Про те, що господарство відносилося до колгоспного типу двору стверджено витягом з погосподарської книги Мокротинської сільської ради. Оскільки господарство, головою якого була ОСОБА_3 відносилося до колгоспного типу двору, їй та члену двору ОСОБА_4 належали рівні частки майна двору, а саме по Ѕ частині будинку.

Рішенням виконкому №17 від 23.10.2015 року проведено розподіл часток двору порівну,а саме померлій ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зазначають, що при житті ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчила в Мокротинській сільській раді 20.09.1991 року. Такий не змінено і не скасовано. Згідно заповіту все своє майно ОСОБА_3 заповіла своїм дітям, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, порівну.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй Ѕ частину будинку в с. Мокротин по вул. Кут-1 № 71 Жовківського району Львівської області. Про спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 і Жовківською нотконторою відкрито спадкову справу № 546/2015 і 27.07 2016 року їй вже видано свідоцтво про право на спадщину 1/8 від належної померлій Ѕ частки в будинку в с. Мокротин вул. Кут-1 № 71 Жовківського району. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 від спадкування відмовилася в користь її дочки ОСОБА_2

Крім цього зазначають, що 03.02.2003 року помер і ОСОБА_5, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 289279 виданим Львівським міським відділом РАЦС. При житті ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно, яке йому належатиме і на яке він має право він заповів сестрі ОСОБА_1. Про спадкування вони звернулись до Жовківської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернулась про спадкування після ОСОБА_5 за місцем знаходження майна, в нотконтору м. Новояворівськ, де відкрито спадкову справу № 364 і їй 21.08.2003 року видано свідоцтво про право на спадщину квартири в м. Новояворівську Львівської області (реєстр № 2387).

Вказують, що 20.03.2015 року помер ОСОБА_4, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 389017 виданим Мокротинською сільською радою. При житті ним складено заповіт згідно якого все своє майно, яке йому належить і на яке він мав право на день смерті він заповів ОСОБА_2, яка звернулася про спадкування до Жовківської держнотконтори, де відкрито спадкову справу № 455/2015. Однак держнотконторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину Ѕ частки майна бувшого колгоспного типу двору в с. Мокротин по вул. Кут-1 №71, де він мав право на 1 /2 частки майна двору з мотивів відсутності правовстановлюючого документу.

Рішенням Жовківського районного суду від 16.11.2017 року (справа № 444/1943/17) задоволено позовні вимоги позивачів, і визнано право власності ОСОБА_2 на 6/8 часток, а ОСОБА_1 визнано право власності на 2/8 частки спадкового майна, а саме житлового будинку № 71 по вул. Кут-1 в с. Мокротин Жовківського району. Позивачами проведено державну реєстрацію нерухомого майна.

Крім цього вказують, що будучи власниками житлового будинку вони звернулися про приватизацію земельної ділянки, однак довідалися що матері передано у власність земельну ділянку площею 0.4355 га цільове призначення якої «обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства» про що їй було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії ЛВ № 0001013. Для спадкування необхідно було присвоїти земельним ділянкам кадастровий номер. При проведенні обмірів виявилося значна менша ділянка, а саме для будівництва та обслуговування будинку 0,1589 га якій присвоєно кадастровий номер :01:023:0007 та для ведення особистого селянського господарства 0,1355 га кадастровий номер :01:020:0025, однак із-за відсутності правовстановлюючого документу не можуть успадкувати ділянку і нотконторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просять задоволити позов.

Позивачі в підготовче засідання не з»явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з»явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача та третьої особи надіслано листи в яких вказали, що заперечень щодо позовних вимог позивача у них немає, та щодо рішення суду повністю окладаються на розсуд суду. Окрім цього у даних листах просили розгляд справи проводити у відсутності їх представників, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або осопорювання.

Судом встановлено, що 06.10.1997 року померла ОСОБА_8, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 080319 виданим Мокротинською сільською радою. При житті ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своїм дітям ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2003 року помер ОСОБА_5 що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 289279 виданим Львівським міськвідділом РАЦС. При житті ОСОБА_5 все своє майно заповіт ОСОБА_1, яка успадкувала після його смерті квартиру в м. Новояворівськ про що їй видано свідоцтво про право на спадщину 21.08.2003 року. 20.03.2015 року помер ОСОБА_4, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 389017. При житті своє майно він заповів ОСОБА_2

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що до Жовківської державної нотконтори про спадкування після ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 якій видано свідоцтво про право на спадкування частки в майні бувшого колгоспного типу двору. Спадкоємець ОСОБА_6 відмовилася від спадкування в користь своєї дочки ОСОБА_2

З рішення Жовківського районного суду від 16.11.2017 рок (справа № 444/1943/17) вбачається, що таким визнано право власності ОСОБА_2 на 6/8 часток будинку в с. Мокротин вул. Кут-1 Жовківського району з такою ж частиною госпбудівель та визнано право ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 на 1/8 частки в цьому ж будинку, яку йому заповіла мати ОСОБА_3

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 1/8 частку в майні двору.

З копії державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ № 0001013 вбачається, що ОСОБА_3 передано у власність 0,4355 га земельної ділянки цільове призначення якої «для обслуговування житлового будинку та надання особистого підсобного господарства».

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.04.2018 року вбачається що земельній ділянці цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1589 га присвоєно кадастровий номер :01:023:0007, а земельній ділянці площею 0,1355 га цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства присвоєно кадастровий номер :01:020:0025. На решту площі земельної ділянки, яка зазначена в Державному актів витяги із земкадастру відсутні.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені.

Отже позивачі, як спадкоємці після смерті спадкодавця ОСОБА_3 якій нележала земельна ділянка мають право на спадкування такої відповідно до заповіту померлої ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1268 позивачі є такими що прийняли спадщину.

Відповідно до ст. ст. 1216 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи чи оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності,встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3, померлій 06.10.1997 року на підставі Державного акту від 26.10.1999 року серії ЛВ 0001013, а саме:

-право власності ОСОБА_1 на 2/8 частки земельної ділянки площею 0,1589 га кадастровий номер :01:023:0007 та 2/ 8 частки земельної ділянки площею 0,1355 га для ведення особистого селянського господарства 0,1355 га кадастровий номер :01:020:0025.

Визнати право власності ОСОБА_2 на 6/8 частки земельної ділянки площею 0,1589 га кадастровий номер :01:023:0007 та 6/8 частки земельної ділянки площею 0, 1355 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:020:0025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.