Провадження №2/760/2126/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в травні 2018 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.09.2012 року в розмірі 16311,52 грн., яка складається з наступного: 4294,97 грн. - заборгованість за кредитом; 3595,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7215,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1206,30 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на наступне.

Так, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.09.2012 р., ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4951,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні Кредитного договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як зазначає позивач, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який іншій заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань перед Банком.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 15.04.2018 р. має заборгованість в розмірі 16311,52 грн., яка складається з наступного: 4294,97 грн. - заборгованість за кредитом; 3595,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7215,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1206,30 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою суду від 07.05.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.09.2018 р. до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. У відзиві відповідач посилається на те, що Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи на надання послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови та Тарифи не містять його підпису. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи він розумів, підписуючи заяву, або в подальшому такі Умови та Тарифи не змінювались.

Також відповідач звернув увагу на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Так, у відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сторонами не укладався договір про збільшення позовної давності. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.09.2012 р., отримані грошові кошти необхідно було повернути на протязі 24 місяців, тобто до 30.09.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як вказує відповідач, останнє внесення коштів в рахунок погашення заборгованості було здійснене ним 01.07.2014 р. Починаючи з цього часу, не відбулось жодної події, що могла б вплинути на зупинення або перебіг строку позовної давності.

Таким чином, строк позовної давності минув 01.07.2017 р. Позивачем не наведено ніяких поважних причин пропуску строку позовної давності.

06.11.2018 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю підтримує заявлені позовні вимоги та просить задовольнити. Посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.09.2012 р., ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4951,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і Банком кредитний договір.

Підписавши договір, відповідач також зобов`язався виконувати умови, що містяться в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку та Договору банківського обслуговування в цілому. Дані умови затверджені Наказом, що підтверджує факт ознайомлення Клієнта саме з наданими до суду Умовами та правилами.

Позивачем надано до суду копію Генеральної угоди від 27.09.2012 року, з якої чітко вбається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що останній погодив наступне: " Я згоден (на) з тим, що Генеральна угода, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Кредитний Договір. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку...".

Також з Генеральної угоди чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,5% (18% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідач підписанням Генеральної угоди приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Угода разом з Умовами та Тарифами є кредитним договором.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідача було ознайомлено саме із значеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ Банку, яким були затвердженні зазначені Умови та Правила надання банківських послуг.

Більш того, згідно Заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку.

Пунктом 1.3.2. Генеральної угоди встановлено, що вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який є наступним за днем повернення вредиту (2-ий день), вважається простроченою".

Відповідно до п. 1.3.3, починаючи з дня, що є наступним за днем повернення кредиту (2-ий день), Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми залишку не погашеної заборгованості за кредитом за кожний день прострочки. При цьому, проценти та комісії за користування кредитом не нараховуються та не сплачуються. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1419,31 грн. за Договором 1.

Тобто, Банк діє в межах погоджених сторонами умов.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов`язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необгрунтованими.

Щодо строків позовної давності представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив наступне.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до Генеральної угоди дата останнього погашення повинна бути не пізніше 30.09.2014 р.

Проте відповідно до п.1.7 дана Генеральна угода діє в частині розділу «1. Реструктуризація заборгованості» протягом строку дії Договору 1 від 07.05.2007 року.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 26.04.2018 року - до спливу строку позовної давності.

У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Крім того, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не відповідають дійсності.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, та надані докази.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість позовних вимог, та пропущений позивачем строк позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи‚ суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.09.2012 р., ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4951,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

При укладенні Кредитного договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на те, що Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Проте, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку, відповідач станом на 15.04.2018 р. має заборгованість в розмірі 16311,52 грн., яка складається з наступного: 4294,97 грн. - заборгованість за кредитом; 3595,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7215,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1206,30 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Оформлення договірних відносин, у разі виконання спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сторінці банку в мережі Інтернет та можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний ще стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допустив ризик доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Судом встановлено, що між сторонами укладено 27.09.2012 р. договір, у якому вказано, що він разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Відповідно до п. 1.1.3 укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.09.2012 р., кінцевою датою погашення заборгованості за договором є - 27.09.2014 р.

Згідно п. 1.3.1 Генеральної угоди, строком повернення кредиту, зазначеного в п.п. 1.1.3 Генеральної угоди, є 2-й день з моменту такого порушення.

Пунктом 1.3.2. Генеральної угоди встановлено, що вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який є наступним за днем повернення вредиту (2-ий день), вважається простроченою".

Відповідно до п. 1.3.3, починаючи з дня, що є наступним за днем повернення кредиту (2-ий день), Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми залишку не погашеної заборгованості за кредитом за кожний день прострочки. При цьому, проценти та комісії за користування кредитом не нараховуються та не сплачуються. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1419,31 грн. за Договором 1.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов передбачено, що відповідач зобов`язується погашати заборгованість за цим Кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов встановлено зобов`язання Клієнта з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредитуі Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому, позивачем не надано доказів, а судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що такі Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 27.09.2012 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до даткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сторонами не укладався договір про збільшення позовної давності. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.09.2012 р., отримані грошові кошти необхідно було повернути на протязі 24 місяців, тобто до 30.09.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Останнє внесення коштів в рахунок погашення заборгованості було здійснене відповідачем 01.07.2014 р., що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Починаючи з цього часу, не відбулось жодної події, що могла б вплинути на зупинення або перебіг строку позовної давності.

Таким чином, строк позовної давності минув 01.07.2017 р.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо строків позовної давності зазначив суду про те, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до Генеральної угоди дата останнього погашення повинна бути не пізніше 30.09.2014 р.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 26.04.2018 року.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодився відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту. Вказані Умови та Правила не містять дату коли вони були складені, а також в них відсутні підписи про те, що відповідач ознайомлений саме з цими Умовами.

Таким чином, позивачем не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності.

Судом також не встановлено поважних причин пропущення позивачем строку позовної давності.

Судом не встановлені дії відповідача, які б свідчили про визнання ним свого боргу та які б перервали строк позовної давності.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач у своїй письмовій заяві, зокрема, послався на те, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 207, 251, 252, 253, 256, 257, 258, 261, 264, 266, 267, 509, 526, 530, 549, 599, 610, 626, 629, 638, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-82, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір