ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

м.Суми

Справа №1814/634/2012

Номер провадження 22-ц/816/3484/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

заявник - Прокурор Путивльського району,

заінтересована особа - Мазівська сільська рада Путивльського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 29 травня 2012 року, у складі судді Гриценка П.П., ухвалене у м. Путивль,

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року прокурор Путивльського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , відумерлою та передачу її територіальній громаді Мазівської сільської ради.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , залишилася ніким не прийнята спадщина, а саме: земельна частка (пай), площею 4,687 га, вартістю 40217 грн, що знаходиться на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Спадкоємці для оформлення спадщини до державної нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не відкривалась.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 29 травня 2012 року заяву прокурора Путивльського району в інтересах Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області задоволено.

Визнано земельну частку (пай) загальним розміром 4,687 га, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , відумерлою та передано її територіальній громаді с. Мазівка Путивльського району Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та обов`язки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, провадження у справі закрити, судові витрати, в тому числі, витрати на правничу допомогу адвоката, стягнути з Мазівської сільської ради.

Вважає, помилковим висновок у рішенні суду про те, що спадкоємці після смерті ОСОБА_2 за прийняттям спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась, оскільки він є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 , свої права на спадщину оформив у встановленому законом порядку, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 1996 року за реєстр. № 2746, однак не знав про наявність у спадкодавця земельної частки (паю), розташованої на території Мазівської сільської ради, про це йому стало відомо лише після опублікування в газеті від 01 лютого 2019 року оголошення про сповіщення Мазівською сільською радою спадкоємців померлих про наявність земельних ділянок на території ради. Вказує, що суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не залучив його до участі у справі, а тому рішення про визнання спадщини відумерлою є передчасним.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Латишевої В.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника Мазівської сільської ради Кузнецова О.І, прокурора Дубової О.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав заяви, поданої до суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мазівка Путивльського району Сумської області помер ОСОБА_2 (а.с. 2, 4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну йому, на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 04 квітня 2001 року, земельну частку (пай), площею 4,687 гектарів, розташовану на території Мазівської сільської ради Путивльського району. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 40217 грн (а.с. 3, 6).

Згідно з повідомленням Путивльської державної нотаріальної контори від 25 травня 2012 року та з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 30317830 від 27 квітня 2012 року, спадкова справа після померлого ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці до Путивльської ДНК не зверталися, у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 8, 9).

За повідомленням Мазівської сільської ради ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в с . Мазівка Путивльського району. Проживав один, дітей не було (а.с. 15).

У газеті «Сумщина» Мазівська сільська рада Путивлського району опублікувала списки власників не витребуваних і не переоформлених земельних часток (паїв) померлих осіб, серед яких значився і ОСОБА_2 Спадкоємцям вказаних осіб пропонувалося звернутися до відповідних установ щодо відновлення свого права на спадкове майно (а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви прокурора Путивльського району, суд першої інстанції виходив з того, що після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 минуло більше 15 років, за прийняттям спадщини ніхто не звертався, а тому наявні передбачені ст. 1277 ЦК України підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі територіальній громаді с. Мазівка.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор посилався на норму статті 1277 ЦК України.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

У пункті 1 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 3 роз`яснено, що положення ст. 1277 ЦК України застосовуються лише до відносин спадкування, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини ОСОБА_2 , є день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, розглянув справу на підставі положень Цивільного кодексу України, який спірні правовідносини не регулює.

В той же час, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР, або про перехід спадщини до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР не подавалися.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен був перевірити наявність у померлого ОСОБА_2 спадкоємців, з`ясувати, чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті був зареєстрований та прожив по АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Заповіт від його імені посвідчувався вдома секретарем виконкому Мазівської сільської ради ОСОБА_3 у присутності головного лікаря Мазівської лікаріні 27 вересня 1995 року, реєстровий №102. Відповідно до заповіту ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 27).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Серія НОМЕР_2 від 04 жовтня 1996 року, посвідченого держаним нотаріусом Путивльської районної ДНК Сумської області за реєстровим № 2746, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 (а.с. 28).

Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_2 була прийнята у встановленому законом порядку, державним нотаріусом заведена спадкова справа № 256.

Отже, висновок суду про те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 ні за законом, ні за заповітом немає, спадщина ніким не прийнята, є необґрунтованим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 292 ЦПК України (в редакції Кодексу 2004 року), особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічні положення містяться в ст. 352 ЦПК України (в редакції Кодексу від 03 жовтня 2017 року).

За таких обставин, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки останній, як спадкоємець за заповітом, має право успадкувати земельну ділянку, спадщину на яку визнано відумерлою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора Путивльського району в інтересах Мазівської сільської ради.

Вимога апеляційної скарги про стягнення з Мазівської сільської ради судових витрат по справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладене, судові витати, понесені у зв`язку з розглядом справи окремого провадження у судах першої та апеляційної інстанції покладаються на заявника.

Отже, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, ухвалене в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 зобов`язаний оплачувати судові витрати по справі, які відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Путивльського районного суду Сумської області від 29 травня 2012 року та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні заяви прокурора Путивльського району інтересах держави в особі Мазівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук