ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 614/14/19

Провадження № 22-ц/818/2641/19

13 травня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Гороховатська сільська рада Борівського району Харківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Борівського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року (суддя Гуляєва Г.М.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на отримання земельної частки ( паю ), -

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на отримання земельної частки ( паю ).

Свої вимоги мотивувала тим, що 27.12.1994 року КСП «Родіна» Борівського району Харківської області був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 , до якого додався Додаток № 1 список громадян, які на момент видачі цього Державного акту були членами колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» і які мали право на отримання земельної частки (паю). Вона була членом КСП з 24.09.1992 року, але до цього списку безпідставно не була включена.

Просила визнати за нею право на отримання земельної частки (паю) розміром 6,16 умовних кадастрових гектарів із земель запасу на території Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, як особі з числа членів колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» Борівського району Харківської області.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

На це рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції позивачка вважає незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом невірно застосовано вимоги земельного законодавства України, Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Крім того, відповідач визнав позов та не заперечував проти виділення земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить рішення суду залишити без змін, зазначаючи, що підстав для задоволення позову та виділення позивачці земельної ділянки немає.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, оскільки вони не в повному обсязі відповідають обставинам справи і вимогам закону та є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наявної в матеріалах справи копії трудової книжки становлено, що з 24.09.1992 року ОСОБА_1 працювала в КСП «Родіна» дояркою, звільнена за власним бажанням на підставі протоколу № 1 від 18.02.1995 року (а.с.12).

Копією Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 підтверджується, що 27.12.1994 року КСП «Родіна» передано у колективну власність 3100,8 гектарів землі в межах згідно з планом (а.с.13-14).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.12.2018 року, в списках громадян-членів КСП «Родіна» Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 3 від 27.12.1994 року, ОСОБА_1 не числиться і сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім`я не виготовлявся. На момент паювання земель колективної власності КСП «Родіна» розмір земельної частки (паю) складав 6,16 умовних кадастрових га (а.с.20).

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції передчасно зазначив, що позивачка була членом КСП і мала право на внесення до списку осіб на розпаювання, однак не була включена до цього списку, оскільки відомостей щодо прийому ОСОБА_1 в члени КСП «Родіна» у протоколі загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Родіна» № 2 від 24 вересня 1992 р. не виявлено (а.с.28).

Зважаючи на те, що позивачку не було включено до списків осіб - членів КСП «Родіна», що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, і вона не отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай), зверненню до суду з позовом про визнання права на отримання земельної частки ( паю ) має передувати вирішення питання про невключення її до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивачка у пред`явленому позові не заявляла.

Разом з цим, вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на отримання земельної частки ( паю ) - залишити без задоволення з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Сащенко І.С.

Судді

Коваленко І.П.

Овсяннікова А.І.