Справа № 159/5560/18
Провадження № 2/159/149/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Лесика В.О.,

за участі секретаря - Посполітак Г.О.,

представника позивача - Ткачук А.А.,

представника відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

25 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає стягнути з відповідач ОСОБА_1 на користь ПТМ «Ковельтепло» заборгованість по оплаті за комунальні послуги в розмірі 5735 грн. 59 коп.

Обгрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: позивач, ПТМ «Ковельтепло», надає послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Користуючись послугами, які надає ПТМ «Ковельтепло», а саме послугами з опалення квартири, відповідач, всупереч п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 526 ЦК України в добровільному порядку не здійснює оплати за надані послуги, унаслідок чого станом на 01 жовтня 2018 року, за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року включно, виникла заборгованість перед позивачем по комунальних послугах у розмірі 5735,59 грн. Вимоги позивача про необхідність погасити борг відповідач ігнорує. Несвоєчасна оплата відповідних комунальних послуг дестабілізує фінансовий стан підприємства. Посилаючись на норми п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 ст. 30 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», позивач ПТМ "Ковельтепло" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача у справі - ОСОБА_1 на користь позивача, заборгованості, що виникла по оплаті за надані позивачеві комунальні послуги в сумі 5735,59 грн. та судові витрати у справі.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 листопада 2018 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на на позов. З якого вбачається, що позов не визнає і заперечує проти його задоволення. Зокрема, заперечуючи проти позову посилається на наступні обставини, що вона 10 листопада 2017 року купила у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Під час укладення договору купівлі-продажу квартири попередній її власник ОСОБА_2 ознайомив її та нотаріуса з документами з яких вбачалось, що вона купує квартиру з автономним опаленням. Вказує, що оскільки на момент заселення її в квартиру автономне опалення було вже включено, а тому в неї не виникала необхідність укладати договір з ПТМ «Ковельтепло». Відповідач не визнає вказаної заборгованості з посиланням на ті обставини, що в квартирі відсутнє централізоване опалення та постачання гарячої води, а також те, що будь-якого договору вона з позивачем не укладала, а отже вважає, що між сторонами відсутні будь-які правовідносини, зобов`язання та відповідальність. За таких обставин вимоги позовної заяви вважає безпідставними.

19 листопада 2018 року ПТМ «Ковельтепло» подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що 10 листопада 2017 року між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Зокрема, в пункті п. 1.3 вказаного договору заначено- „ Квартира, що відчужується належить Продавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 20.10.2017 року. Відтак, попередній власник ОСОБА_2 набув квартиру 20.10.2017року і продав менше ніж за місяць, а саме 10.11.2017року. Вказує, що для укладення договору чи з будь - якими іншими заявами в період з 20.10.2017р. по 10.11.2017р., у ПТМ «Ковельтепло» попередній власник квартири ОСОБА_2 не звертався. Також, і не зверталася в ПТМ «Ковельтепло» з письмовими заявами і сама відповідачка з приводу неправильного проведення нарахування за надані послуги. Крім цього, вказує, що відповідачкою не надано доказів, які свідчать про те, що квартира АДРЕСА_1 у встановленому законодавством порядку відключена від системи централізованого опалення і ГВП. Таким чином, самовільне відключення від мереж ЦО не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, а відтак прохає задвольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому та у відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнала і заперечила проти його задоволення, оскільки в квартирі встановлено індивідуальне опалення та послугами ПТМ «Ковельтепло» відповідач не користується.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_1 заперечила ту обставину, що комунальне підприємство теплових мереж «Ковельтепло» надає послуги з теплопостачання та постачання гарячої води квартири АДРЕСА_1 власником якої є вона.

Відповідно до п.1 ч.1, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.29, 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 10.11.2017 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.32).

Вказана обставина обєктивно доводиться Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна і.н.141570046 від 17.10.2018 року.(а.с.5-6).

Із досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що попередній власник квартири ОСОБА_2 , який отримав її відповідно до договору дарування зареєстрованого 20.10.2017 року, боргів перед ПТМ «Ковельтепло» не мав, про що свідчить відповідний розрахунковий лист за вересень 2015 року - листопад 2018 року.

Іншим попереднім власником даної квартири ОСОБА_6 25.02.2013 року було укладено з ПТМ «Ковельтепло» договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.42-44).

Твердження сторони відповідача проте, що вона не знала про необхідність сплачувати послуги з теплопостачання на час укладення договору купівлі- продажу квартири та не укладення договору на такі послуги з ПТМ «Ковельтепло», а відтак не зобов`язана їх сплачувати не грунтується на законі, не підтверджено будь- якими належними доказами, а тому не заслуговують на увагу. Навпаки, знаючи про ці обставини позивач в червні 2018 року зверталась до Ковельської міської ради із заявою про надання дозволу на узаконення облаштування автономної системи опалення в квартирі та отримала рішення комісії про відмову в задоволенні такого клопотання. Спір з цих підстав не вирішено на даний час.

Відповідно до п.2.6 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, єдиним належним доказом на підтвердження факту відключення приміщення від мереж централізованого опалення є акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП, який повинен бути поданий заявником у десятиденний термін до Комісії по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Згідно п.2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, лише після затвердження акту про відключення приміщення від мереж ЦО та ГВП на черговому засіданні комісії, сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

За змістом ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення (споживачем таких послуг) є саме власник жилого приміщення.

З наданого позивачем розрахункового листа вбачається, що станом на 01 жовтня 2018 року відповідач заборгували ПТМ «Ковельтепло» за надані їй послуги з централізованого опалення 5735,59 грн. (а.с.4).

Даний розрахунок ґрунтується на чинних тарифах на послуги з теплопостачання (а.с.7-8).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних (комунальних) послуг належать централізоване постачання гарячої води та централізоване опалення. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Отже, суд приходить до однозначного висновку, що самовільне відключення квартири відповідача від мережі централізованої системи опалення не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань по сплаті боргу за комунальні послуги. Даний висновок відповідає п.25 «Правил надання населення послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.20005 року у відповідності з якими самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відсутність відповідного письмового договору між сторанами не є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості, а тому доводи відповідача є безпідставними.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 1762 грн.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 258-259, 265-268 ЦПК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. 509, 526 ЦК України, ст.ст. 16, 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» (р/р НОМЕР_1 в Ощадбанку м.Ковель, МФО 303398, ) заборгованість по оплаті за комунальні послуги - в сумі 5735,59 ( п`ять тисяч сімсот тридцять п`ять грн. 59 коп.) та судові витрати по справі в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 13 травня 2019 року.

Головуючий: В.О.Лесик