Провадження №22-ц/812/912/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року м. Миколаїв

справа № 485/1433/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Роднічок» про визнання права на оренду земельної ділянки та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мілюченка Андрія Георгійовича - на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 28 лютого 2019 року під головуванням судді Квєтки І.А. у приміщенні цього суду, дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Снігурівської районної державної адміністрації, Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Роднічок» про визнання права на оренду земельної ділянки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач зазначав, що 02 лютого 2012 року між його дружиною - ФОП ОСОБА_3 . - і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,77 га, кадастровий номер НОМЕР_1 строком на 49 років, яка розташована на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області та зареєстрований у встановленому порядку у Відділі Держкомзему у Снігурівському районі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, спадкоємцем після її смерті є позивач, який в порядку спадкування на підставі вищевказаного договору оренди продовжує користуватися земельною ділянкою.

Проте, 01 травня 2017 року відповідач ОСОБА_2 уклав з ПСП «Агрофірма «Роднічок» договір оренди землі, яка перебуває в оренді у позивача, про що 13 жовтня 2017 року відповідно державним реєстратором Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення про державну реєстрацію вчинено запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що договір оренди землі від 01 травня 2017 року, оформлений без розірвання попереднього договору оренди за яким він є орендарем, його реєстрація відбулась із порушенням чинного законодавства, він є спадкоємцем після смерті дружини права оренди земельної ділянки, просив з урахуванням уточнення позовних вимог визнати за ним право на оренду земельної ділянки площею 3,7671 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, укладений 02 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , строком на 49 років, яке було зареєстровано у державному реєстрі земель відділу Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області, визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку між ОСОБА_2 та ПСП «Роднічок» від 13 жовтня 2017 року та скасувати записи про державну реєстрацію прав договору оренди цієї земельної ділянки № 22919324.

Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року замінено неналежного відповідача - Державного реєстратора Снігурівської районної державної адміністрації - на належного - Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ММБТІ»).

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити повністю його позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не врахував доводи позивача, що він як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 в установленому законом порядку прийняв спадщину, а тому за законом має право на спадкування її прав та обов`язків, які існували на час її смерті, в тому числі і права на оренду спірних земельних ділянок. Заборони такого спадкування такого права у договорах оренди з ОСОБА_3 відсутні. Також апелянт зазначав, що державним реєстратором в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», без перевірки наявності вже зареєстрованого речового права на спірну ділянку, вдруге зареєстровано право оренди на цю земельну ділянку за ПСП «Агрофірма «Роднічок».

У відзиві на апеляційну скаргу ПСП «Агрофірма «Роднічок» просило апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Мілюченко А.Г. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник ПСП «Агрофірма «Роднічок» - адвокат Сухорукова І.В. - просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник КП «ММБТІ» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином сповіщені (а.с. 183), про причину неявки не повідомили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого Снігурівською районною держаною адміністрацією Миколаївської області 04 жовтня 2006 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,77 га, розташованої в межах Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.9).

02 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який 02 лютого 2012 року зареєстровано у відділі Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області за №03552 (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.10).

Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_1 - позивач у справі, та син померлої - ОСОБА_5 , які прийняли спадщину у передбаченому законом порядку. 04 липня 2017 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Крамаренку І.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна, яке складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 спадщину не оформлено (а.с. 39-55).

01 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ПСП «Агрофірма «Роднічок» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 3,7671 га, на строк 10 років, про що 13.10.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення про державну реєстрацію вчинено запис № 22919324 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно (а.с. 106-112, 123).

Як встановлено судом, земельна ділянка, передана ОСОБА_2. в оренду ПСП «Роднічок» за вищевказаним договором оренди, є земельною ділянкою, яка раніше була передана ОСОБА_2 в оренду ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 02 лютого 2012 року та якою фактично до теперішнього часу користується позивач для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до змісту листа відділу у Снігурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській областів від 11 грудня 2018 року № 9-14-0.35-1086/119-18 розбіжності у площі та кадастровому номері спірної земельної ділянки пояснюється помилкою в Державному земельному кадастрі, у зв`язку з чим земельній ділянці ОСОБА_2 , кадастровий номер якої у Державному акті зазначено як НОМЕР_1 , згодом був присвоєний інший кадастровим номером НОМЕР_3 , а також уточнена площа цієї ділянки (а.с. 119).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки умовами укладеного ОСОБА_2 із ФОП ОСОБА_3 . договору оренди не передбачено перехід права на оренду в порядку спадкування за наявністю осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями, то цей договір припинив свою дію у зв`язку зі смертю орендаря. За такого та враховуючи, що право на спадщину позивач не оформив, право оренди в установленому порядку не зареєстрував, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частини першої статті 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та цього Закону.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачена заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього мають право успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

При цьому, відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

З договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , убачається, що він не містить заборони переходу права на оренду в порядку спадкування та в ньому відсутні приписи щодо припинення договору оренди у разі смерті орендаря - фізичної особи.

Отже, право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди входить до складу спадщини і не припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-375цс15 та постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 266/2505/17-ц.

За такого, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини справи та вищевикладені вимоги закону, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на оренду земельної ділянки площею 3,7671 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (який було змінено на НОМЕР_3), що розташована на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підставі укладеного 02 лютого 2012 року між ФОП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору оренди, а тому такі вимоги позову підлягають задоволенню.

Вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора КП «ММБТІ» про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку відповідно до укладеного між ОСОБА_2 та ПСП АФ «Роднічок» позивач обґрунтовує порушенням свої прав правонаступника первісного орендаря в зв`язку із неправомірним укладанням ОСОБА_2 вищевказаного договору із ПСП АФ «Роднічок», що призвело до подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж саму земельну ділянку.

Колегія суддів вважає такі вимоги позивача обґрунтованими з огляду на нижчевикладене.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною другою статті 24 цього Закону орендодавець зобов`язаний, зокрема, не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

За змістом ч. 2 ст. 152 ЗК України як власник земельної ділянки, так і землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 цієї норми встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці.

Відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року № 134 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель", постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1088 "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру" функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру, на час реєстрації договорів оренди землі, укладених 02 лютого 2012 року між ФОП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , покладалися на Державний комітет України по земельних ресурсах. Отже, вказані договори пройшли державну реєстрацію в установленому законом порядку, відповідно до діючого на той час законодавства. Реєстрація вказаних договорів 02 лютого 2012 року у відділі Держкомзему у Снгурівському районі Миколаївської області за №03552, ніким не оспорювалась, не визнавалась недійсною та не скасована.

Таким чином, на час укладення (01 липня 2017 року) та реєстрації (13 жовтня 2017 року) договору оренди земельною ділянки між ОСОБА_2 і ПСП АФ «Роднічок» був чинним договір оренди цього ж об`єкту, укладений між ФОП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зі строком дії до 02 лютого 2061 року.

Таким чином, право користування спірною земельною ділянкою, яке виникло та існує у позивача на підставі правонаступництва, було порушено внаслідок укладення ОСОБА_2 і ПСП АФ «Роднічок» договору оренди цієї ж земельної ділянки та реєстрації цього речового права державним реєстратором КП ММБТІ, а тому таке право підлягає захистові в обраний позивачем спосіб.

З огляду на викладене, висновок місцевого суду про необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог - є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на оренду земельної ділянки площею 3,7671 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (який було змінено на НОМЕР_3), що розташована на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, укладений 02 лютого 2012 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку між ОСОБА_2 та Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Роднічок» та скасувати запис про державну реєстрацію прав за договором оренди цієї земельної ділянки № 22919324 від 13 жовтня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Суддя О.О. Данилова

Суддя Н.О. Шаманська

_____________________________________________

Повний тест постанови складено 18 червня 2019 року.