Дата документу 26.04.2019 Справа № 334/4044/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4044/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
провадження № 22-ц/807/232/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про захист прав споживача та зобовязання виконати певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» про захист прав споживача та зобовязання виконати певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до договору «Про надання населенню послуг з газопостачання» № 51051 від 23.05.2015, укладеного між ним та ПАТ «Запоріжгаз», останній зобовязується безперервно надавати позивачу, членам його сімї та іншим особам, які зареєстровані у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 16 вищезазначеного договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Пунктом 22 цього договору передбачено, що за наявності лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника.

15 березня 2016 року під час проведення за ініціативою ОСОБА_3 звірки розрахунків по сплаті за спожитий газ, зясувалось, що в нього є заборгованість за період з квітня 2015р. по липень 2015р., про яку йому раніше було не відомо. Про необґрунтованість нарахування йому заборгованості за спожитий природній газ свідчить квитанція ТОВ «Запоріжгаз Збут» за липень 2015р., яка була сформована 07.08.2015, відповідно до якої до оплати значиться сума 71,88 грн., переплата на початок періоду 1024,06 грн., сплачено у попередньому періоді 115 грн., загалом переплата станом на 07.08.2015 складає 1067,18 грн. Розмір переплати за спожитий газ також підтверджується квитанцією-заявою № 0284.01.048.03 ВНПС «ІнтерПейСервіс» ПрАТ «Запоріжзвязоксервіс» від 13.07.2015, відповідно до якої станом на 01.07.2015 переплата за рахунком позивача склала 1024,06 грн., а нараховано за червень 57,50 грн. Тому, нарахована позивачу заборгованість за період з квітня по липень 2015р. за спожитий газ є безпідставною.

З метою усунення розбіжностей у показах приладів обліку газу та виправлення помилок у розрахунках розміру оплати за спожитий газ, ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою (вх. № 1790/5Н-а від 16.03.2016) з наданням щомісячних показань лічильника за період з квітня по грудень 2015 р. та копій квитанцій про оплату за спожитий газ за 2015 р. Зазначає, що станом на день подання позову, відповіді на заяву йому не надано.

У звязку з відсутністю відповіді на подану позивачем заяву та у відповідності до п. 2 ст. 27, п. 3 ст. 3 договору «Про надання населенню послуг з газопостачання» № 51051 від 23.05.2015, п. 21 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, позивач повторно звернувся з заявою до відповідача-1 про здійснення перерахунку за спожитий у 2015р. газ, проведення звіряння фактично використаних обсягів природного газу та надання для підписання відповідного акту звірки. Таким чином, дії ПАТ «Запоріжгаз», що полягають у ненаданні йому відповіді на запити від 16.03.2015 та 16.05.2016, є такими, що свідчать про порушення прав позивача, передбачених Законами України «Про захист прав споживачів», «Про житлово-комунальні послуги», Правил постачання природного газу, договору «Про надання населенню послуг з газопостачання» № 51051 від 23.05.2015.

З наведених підстав позивач, з урахуванням його уточнень до позовної заяви, просив зобовязати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» здійснити йому перерахунок за спожитий газ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зелена, буд. 6, відповідно до наданих ним щомісячних показань приладу обліку спожитого природного газу за період надання таких послуг з 01.01.2015 до 30.06.2015 та зобовязати ТОВ «Запоріжгаз Збут» здійснити йому перерахунок за спожитий газ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зелена, буд. 6, відповідно до наданих ним щомісячних показань приладу обліку спожитого природного газу за період з 01.07.2015р. до 31.05.2017р.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи порушення, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що зазначений спір виник не з підстав, зазначених у ч. 4 ст. 274, апеляційну скаргу було призначено до розгляду порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 грудня 2018 року (т. 2 а.с.17-18), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 21 січня 2019 року для надання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам процесу.

Проте, на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу позивача, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних, допустимих доказів повідомлення відповідачам у спірний період показань свого лічильника газу, окрім цього вимоги ОСОБА_3 про проведення перерахунку відповідно до наданих ним щомісячних показань приладу обліку за спожитий газ не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що відносини між газопостачальним підприємством та споживачами газу врегульовані договором про надання послуг з газопостачання, та до 1 липня 2015р. були врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246. Пунктом 4 цих Правил встановлено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальником і газорозрозподільним підприємством.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 23 травня 2007 р. між ВАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та ОСОБА_3 укладено договір № 51051 про надання населенню послуг з газопостачання (т. 1 а.с. 6-13).

За умовами цього договору Виконавець зобовязується безперервно надавати споживачеві, членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Сторонами не заперечується, що на виконання умов договору відповідачем ПАТ «Запоріжгаз» здійснювалось газопостачання у будинок позивача ОСОБА_3 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зелена, буд. 6, а позивачем здійснювалась оплата за надані послуги.

Згідно з рахунком № НОМЕР_1 на оплату послуг з газопостачання за липень 2015 р. за особовим рахунком позивача рахувалась переплата в розмірі 1 024,06 грн. (а.с. 14).

Згідно з даними особового рахунку позивача ОСОБА_3, в ньому зазначені обсяги споживання газу згідно з показаннями лічильника, та останні показання зазначені за вересень 2015 р. 32 488 куб. м. За жовтень 2015 р. по особовому рахунку дані відсутні (а.с. 142, 145).

Станом на 19 листопада 2015 р. ПАТ «Запоріжгаз» здійснено контрольне зняття показань лічильника газу позивача, та виявлено показання 34 179 куб.м. (т. 1 а.с. 211).

Відповідно до п. 16 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування системи помісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 22 договору передбачено, що за наявності лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника.

Також, вищевказаним договором встановлено право позивача на перерахунок вартості фактично наданих послуг з газопостачання.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначені випадки для проведення перерахунку за надані послуги встановлені цим договором, що також узгоджується з п.п. 28, 32, 33 Правил. Зокрема, це: тимчасова відсутність споживача та/або членів його сімї, осіб, зареєстрованих у його квартирі, приватному будинку, за умови своєчасного про це повідомлення; зміна кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, приватному будинку, та видів споживання природного газу за умови письмового повідомлення споживачем у місячний строк про такі зміни; встановлений факт неякісних або ненаданих послуг з газопостачання.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги ОСОБА_3 щодо зобовязання ПАТ «Запоріжгаз» здійснити перерахунок за спожитий ОСОБА_3 газ за період з 01 січня 2015р. до 30.06.2015р., та зобовязання ТОВ «Запорівжгаз Збут» здійснити перерахунок за спожитий ОСОБА_3 за період з 01.07.2015р. по 31.05.2017р. не ґрунтуються на вимогах винного законодавства,, оскільки умовами договору та пунктами правил, чітко встановлені випадки, у яких передбачено проведення перерахунку за надані послуги.

Також колегією суддів не приймаються доводи ОСОБА_3 щодо порушення відповідача прав ОСОБА_3 через ненадання йому відповіді на запити від 16.03.2015р. та від 16.05.2016р., оскільки ці твердження спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи міститься відповідь ПАТ «Запоріжгаз» на звернення ОСОБА_3 від 16.03.2016р. Окрім цього, позивачу розяснено, що для розрахунку по фактичному споживанню природного газу необхідно надавати ПАТ «Запоріжгаз» показники лічильника на перше число кожного місяця. Також зазначено про необхідність фіксування показників лічильника газу та вказування їх у квитанції при сплаті за спожитий природний газ. Запропоновану ОСОБА_3 надати платіжні документи з відповідними записами у них показників лічильника газу (т. 1 а.с. 220-221).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження ОСОБА_3, що ним своєчасно передавались щомісячні показники, не заслуговують на увагу як такі, що не підтвердженні належними доказами.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що складений позивачем розрахунок кількості спожитого газу відповідно до показань приладів обліку спожитого газу, що були передані до ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут», складений в формі таблиці (т. 1 а.с. 115-116), не свідчить про те, що ці дані передавались відповідачам.

З витягу з книги обліку вбачається, що 19 листопада 2015р. ПАТ «Запоріжгаз» здійснено контрольне зняття показань лічильника газу позивача, та виявлено показання 34179 куб.м. (а.с.211).

Також, колегією суддів не приймається твердження скаржника, що підпис в зазначеному документі не належить ОСОБА_3 та є підробленим невстановленими особами, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також, за положеннями ч. 6 ст. 81 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, під час перегляду апеляційним судом порушень норм матеріального права не встановлено, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, ст. 274, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегіясуддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: