ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1954/17 Номер провадження 22-ц/814/1187/19Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року, постановлену суддею Афанасьєвою Ю.О., повний текст ухвали складено 06 березня 2019 року, за заявою ОСОБА_3 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2019 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним закрито (а.с. 136 том 2).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

З ухвалою суду першої інстанції від 06 березня 2019 року не погодився позивач ОСОБА_2, оскарживши її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до винесення ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення з нього судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач не надсилала на його адресу заяву про стягнення судових витрат та доказів їх понесення; в справі відсутнє повідомлення про вручення йому такої заяви; у попереднє судове засідання відповідачкою не надано орієнтовного розрахунку судових витрат, а витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. є неспівмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом з послуг, що не перевірено судом першої інстанції.

Вказує, що відповідачка особисто складала відзив на позовну заяву, заперечення, клопотання, а також приймала участь в судових засіданнях, оскільки є юристом за фахом.

При складанні відзиву не надала суду попереднього розрахунку про понесені нею судові витрати.

Також нею не надано детального опису робіт (послуг) та здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Доказів про те, що адвокат витратила 6 годин робочого часу на суму 6000 грн., зокрема 2 год. на вивчення матеріалів справи, 1 год. на ознайомлення з матеріалами справи в суді; 2 год. на вивчення судової практики; 1 год. на підготовка та складання процесуальних документів, не надано.

Судове засідання, в яких брала участь адвокат відповідача, зокрема 05.12.2018 р. тривало з 13:39 по 13:47 годин; а 14.02.2019 р. з 13:30 до 13:59 годин, тоді як стягнуто за участь адвоката в цих засіданнях по 1000 грн.

Адвокатом не надано роздруковані судові рішення, постанови, судову практику, повязану з даною справою, або довідки, якими встановлено, які саме документи аналізував адвокат відповідача.

Відсутні докази про те, що адвокат вивчав матеріали справи 2 години та ознайомлювався зі справою в суді 1 годину.

Крім цього, суд не взяв до уваги те, що позивач не був повідомлений про дату і час розгляду заяви ОСОБА_3, чим позбавлений можливості захистити права.

Також суд не врахував ту обставину, що позивач є інвалідом другої групи.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від ОСОБА_3 11.04.2019 року, остання прохає залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Посилається на те, що 30.11.2018 р. ОСОБА_2 було направлено з додатками заяву від 30.11.2018 р. про поновлення строку на подання клопотання в порядку ст. 141 ЦПК України, що підтверджується описом до цінного листа, який міститься у справі. До клопотання було надано оригінал договору про надання правничої допомоги та квитанція про сплату адвокату 10000 грн. за надані послуги, копії яких також направлені ОСОБА_2 У договорі зазначено попередній розрахунок витрат на правову допомогу. Ухвалою місцевого суду від 05.12.2018 р. подане нею клопотання приєднано до справи.

Зазначає, що 18.02.2019 р. ОСОБА_2 було направлено заяву від 14.09.2019 р. про стягнення судових витрат. Опис робіт містився в самій заяві. Разом з тим, останній відмовився від отримання вказаного листа на пошті.

Позивач та його представник мали можливість ознайомитися з матеріалами справи. дізнатися про ухвалені судом рішення. зокрема з відповідного державного реєстру.

Участь адвоката ОСОБА_5 в судових засіданнях 05.12.2018 р. та 14.02.2019 р. підтверджена протоколами, а договором про надання правничої допомоги передбачено розмір витрат у 1000 грн.. якщо засідання триває менше однієї години.

Мінімальний розмір гонорару адвоката в сумі 10000 грн. був передбачений умовами договору від 30.11.2018 р., яку, згідно пояснень відповідачки, вона зобовязана сплатити незалежно від того, чи буде фактичний опис робіт.

Та обставина, що апелянт є інвалідом другої групи, на думку відповідачки, не впливає на розмір відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_2о,, його представник ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, що 21.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою суду від 09.02.2018 року прийнято вказану позову заяву до розгляду і відкрито провадження по справі. Призначено підготовче судове засідання на 27.02.2018 р. на 13:00 годин.

05.12.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з письмовим клопотанням в порядку статті 141 ЦПК України про приєднання до справи доказів понесених витрат на правничу допомогу, а саме: оригіналу договору від 30.11.2018 р. та квитанцію від 30.11.2018 р. про оплату правової допомоги у сумі 10000 грн., які просила стягнути з позивача в разі відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 (а.с. 61-62 том 2).

Аналогічне за змістом письмове клопотання надійшло на адресу місцевого суду 13.12.2018 р. Проте, не містить підпису особи, яка його подала (т. 2 а.с. 83-85).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.12.2018 року клопотання ОСОБА_3 про приєднання до справи доказів понесених витрат на правничу (правову) допомогу задоволено та приєднано до матеріалів справи докази витрат на правову допомогу.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2019 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Провадження у справі за вказаним позовом закрито (а.с. 136 том 2).

21.02.2019 року ОСОБА_3 звернулася до місцевого суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу (том 2 а.с. 140).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, яка оскаржена позивачем.

При постановленні оскаржуваної ухвали, місцевий суд виходив із того, що відповідачкою на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано належні докази, тоді як клопотань від позивача про зменшення розміру витрат не надходило.

Перевіряючи висновки місцевого суду, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Згідно ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

06.03.2019 р. до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_5 з описом робіт, виконаних при розгляді даної справи, згідно якої адвокатом було витрачено:

2 години на вивчення матеріалів справи (вартість послуг 2000 грн.); ознайомлення з матеріалами справи в суді 1 година на суму 1000 грн.; вивчення правових висновків у подібних справах відповідної категорії, підготовку до судового розгляду - 2 години на суму 2000 грн.

На підготовку та складання процесуальних документів у справі витрачено 1 годину на суму 1000 грн., участь у судових засіданнях тривалістю 5 годин 5000 грн.

Всього було витрачено 10 годин, вартість наданої допомоги становить10000 грн. (том 2 а.с. 150). (а.с. 52, том 2).

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, договір про надання правничої допомоги укладено між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_5 30.11.2018 р., тоді як заява ОСОБА_2 про відмову від позову подана 13.02.2019 р., а 14.02.2019 р. судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі.

До укладення угоди з адвокатом відповідачка особисто здійснювала захист своїх інтересів у суді, в тому числі, за її підписом до суду були подані відзив на позовну заяву, письмові клопотання, заяви, заперечення (том № 1 а.с. 43-52,58,59, 82, 84-85; 138-147, 157-158, 166, 171-174, 196-200, 236-240, 247, 250; том № 2 а.с. 3, 5, 27, 28, 56, 61-62,90, 118-120, 140, 145 146).

Згідно поданої 05.12.2018 р. заяви адвокат ОСОБА_5 ознайомлена з матеріалами справи. При цьому, у заяві не зазначено обсягу часу, який був витрачений на ознайомлення.

Як убачається з протоколу судового засідання від 05.12.2018 р., адвокат ОСОБА_5 приймала участь в судовому засіданні, яке тривало лише 9 хвилин (том 2 а.с. 70).

10.01.2019 року судове засідання за участю адвоката ОСОБА_5, тривало близько двох години (з 13:12 до 14:08 (56 хвилин), 14:1614:17 (1 хвилина), 14:55-15:43 (48 хвилин), 15:56-16:11 (15 хвилин).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом ОСОБА_5 правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у заяві з описом робіт (а.с. 150 том 2).

У звязку з чим колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки ОСОБА_3, до 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 серед іншого посилався на те, що не був повідомлений про дату і час розгляду справи за заявою ОСОБА_3, у звязку з чим був позбавлений можливості захистити свої права.

Перевіряючи зазначені доводи, колегія суддів встановила, що матеріали справи не містять доказів щодо виклику сторін у судове засідання та їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи 06.03.2019 р., тоді як в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на те, що сторони в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно зі п.п. 3,4 ч. 1 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню з постановленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (пять тисяч гривень).

Керуючись ст. ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.381-384, ст.389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (пять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_7