Справа № 446/1436/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: Костюк У. І.

з участю секретаря Коваль В.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації інформацію відповідача ОСОБА_3 , яку він озвучив 10.09.2017 в присутності сторонніх осіб, а вподальшому розповсюдив її через програму інтернет, про те, що він є «браконьєром», кнуром, пєтухом гамбурзьким, не людиною і іншу висловлену в нецензурній формі». Стягнути з відповідача в його користь 50 000 грн моральної шкоди та судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що він працює на посаді єгеря в ТМР «Крижень» Кам`янка-Бузького району Львівської області. 10.09.2017 він, виконуючи свої посадові функції по охороні мисливських угідь, разом з ОСОБА_5 , об`їжджав територію мисливського господарства, заїхав на ділянку між селами Дідилів та Цеперів Кам`янка-Бузького району, де побачив автомобіль марки «Фольсваген». Вказана ділянка відноситься до відтворюючої зони, де не тільки заборонено полювання, а й поява мисливців зі зброєю. Біля автомобіля були троє осіб, а саме ОСОБА_3 , його син та ОСОБА_6 , які спостерігали за дичиною, побачивши його вони підійшли до нього. В ході конфлікту, який тривав кілька хвилин, ОСОБА_3 поводився агресивно та брутально в присутності свого сина, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ображав його і при цьому виражався нецензурно, обзивав його словами, які порочать його честь і гідність: «кнур, хмир, петух гамбургський, не людина, не мужик..» погрожував фізичною розправою і намагався затіяти бійку, заважав виконувати йому його професійні обов`язки. При цьому, відповідач називав його браконьєром, чим посягнув на його людську і професійну честь і ділову репутацію. Конфлікт на відеокамеру зняв ОСОБА_6 , який з ініціативи ОСОБА_3 виклав в інтернеті в соціальній мережі "Ютуб", який побачило багато людей, в тому числі його знайомих. Протиправна поведінка ОСОБА_3 щодо нього посягнула на його особисті немайнові права, його честь і гідність, ділову репутацію та викликала в нього моральні страждання. Неправомірні дії і образливі слова зі сторони відповідача завдали йому моральної шкоди, яка виразилась в перенесенні ним після цієї події моральних переживань та страждань. На деякий час він втратив нормальний сон, відчував психологічний дискомфорт, нервувався через дрібниці, що викликало ознаки гіпертонічної хвороби і хвороби катаракти, тому моральну шкоду оцінює в 50 000 грн.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

29.09.2018 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовону заяву, в якому відповідач не погодився із позовними вимогами. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки твердження позивача не відповідають дійсності. Так як, 10.09.2017 він знаходився між селами Дідилів та Цеперів Кам`янка-Бузького району ще з двома особами, та побачивши ОСОБА_1 , з яким вони були знайомі, оскільки є членами однієї організації, підійшов до нього, щоб привітатись. В цей час позивач відразу почав агресивно запитувати його і його товаришів, що вони роблять у відтворювальній зоні, оскільки там не можна полювати, на що він спокійно відповів, що вони не мають наміру тут полювати, чи перешкоджати виконувати йому роботу. Натомість ОСОБА_1 почав поводитись агресивно, погрожувати пожалітись голові ТМР «Крижень» ОСОБА_9 , він не мав наміру займатись браконьєрством, тому йому не сподобались звинувачення. Щодо твердження позивача про, те що він назвав його «браконьєром, кнуром, пєтухом гамбурзьким, не людиною, та іншими словами, висловленими в нецензурній формі», зазначає, що такі слова ним були дійсно сказані, однак вони не були сказані в такій формі і з таким змістом, а тому не можуть вважатись, як поширення недостовірної інформації про позивача. Саме ОСОБА_1 перший почав поводити себе агресивно в його сторону і вживати нецензурні, лайливі слова. Всі сказані ним фрази не були вжитті конкретно до ОСОБА_10 і не посягали на його честь, гідність і ділову репутацію, а були його реакцією на звинувачення в його адресу. Сказані ним слова не є фактичними твердженнями, а оціночними судженнями, а тому така інформація не може бути визнана судом недостовірною. Посилання позивача на те, що він неправомірно розповсюдив в мережі інтернет дане відео є неправдивими, оскільки він не здійснював відеозйомку, йому не було відомо про існування відеозапису, а також він його не поширював, тому не може нести відповідальності за поширення цієї інформації в мережі інтернет. Що стосується стягнення моральної шкоди позивач вказує, що його «діями та брутальними словами» йому завдано моральних страждань але не зазначає, якими конкретно його діями було завдано моральної шкоди. Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності моральної шкоди та її розміру. Крім того, не має жодного причинно-наслідкового зв`язку між подією 10.09.2017 та його захворюваннями на гіпертонічну хворобу та хворобу катаракти, оскільки ці хвороби розвиваються протягом тривалого часу і зумовлені рядом факторів. У задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.12.2018 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав посилаючись на мотиви викладені в позові, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в поному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечив, посилався на відзив на позовну заяву, та вказав, що конфлікт був спровокований ОСОБА_1 та всі вирази та слова які були ним вжиті в сторону позивача, були ним сказані у відповідь. Просив в позові відмовити та та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені витрати судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому проти позову заперечила, просила у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_11 в ході розгляду справи розповів про те, що він був безпосередньо учасником конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вказав про те, що ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_1 , який почав його ображати, а відповідач за нього заступився в результаті чого між ними виникла перепалка та словесний конлікт , в ході якого ОСОБА_1 називав його батька браконьєром.

Свідок ОСОБА_12 в ході розгляду справи суду пояснив, що він також був присутнім під час конфлікту, що виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Він проводив відеозйомку на мобільний телефон даного конфлікту, однак через мережу інтернет не розповсюджував, через втрату телефону. Також вказав, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно і також в його сторону,ображав його та називав особисто його "браконєром"

Заслухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2017 на території мисливських угідь належних ТМПР «Крижень» між селами Дідилів та Цеперів Кам`янка-Бузького району між єгерем товариства ОСОБА_1 та членом цього ж товариства ОСОБА_3 відбувся словесний конфлікт. В ході якого в присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 відповідач виражався щодо позивача нецензурною лайкою при цьому назвав його «Браконьєром, кнуром, пєтухом гамбурським, не людиною». Це відео було знято на телефон та поширено через Інтернет в соціальній мережі Ютуб, що видно з оглянутого в судовому засіданні відеозапису.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе та членів своєї сім`ї та права вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної збором, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації. Конституцією України, а саме ст.34 кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьблять її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності, честі та недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Таким чином, позов про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації вправі пред`явити фізична особа відносно якої поширена недостовірна інформації, що порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права

Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно положень частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Стаття 1 Закону України «Про інформацію» визначає поняття інформації, як документованих або публічно оголошених відомостей про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та довкіллі. Відтак, інформація - це відомості про конкретні факти.

Згідно зі ст. 30 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

На такому поділі інформації неодноразово наполягав у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини. Так, зокрема, у рішенні у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року зазначено: «Суд розрізняє фактичні повідомлення та оціночні судження. Вимогу щодо доведення істинності оціночного судження неможливо дотримати, така вимога порушує свободу вираження поглядів, яка є основною частиною права, гарантованого ст. 10 Конвенції з прав людини». На відміну від оціночних суджень, факти можуть бути підтвердженими та перевіреними.

Негативною належить вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо).

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативною інформацією, поширеною про особу слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 такий вважає, що інформація, що він, є «браконьєр, кнур, пєтух гамбурський, не людина», яку відповідач поширив в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо нього, а також у подальшому в мережі інтернет є недостовірною, оскільки він ніколи не порушував законодавства про мисливство і не був браконьєром і також не є і не був кнуром, пєтухом гамбурським і іншою особою.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів,зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи .

Враховуючи значення слів, що були вжиті щодо позивача відповідачем ОСОБА_3 , та враховуючи, що позивач працює на посаді єгеря ТМР «Крижень» Кам`янка-Бузького району, суд дійшов висновку, що висловлення відповідача «браконьєр» щодо позивача є фактичним твердженням, правдивість якого відповідач не довів, отже поширив недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також саме професійну гідність, а висловлення «кнур, пєтух гамбурський, не людина» є оціночним судженням, що виходить з харакетеру висловлювання та їх змісту.

Позивач в позові посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 поширив через соціальні мережі недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та його ділову репутацію. Крім цього, на підтвердження обставин про те надав протокол зняття інформації з інтернт-мережі Ютуб під назвою ТМР «Крижень» та відеоматеріал завантажений з сайту Ютуб, що на думку суду не може бути доказом поширення недостовірної інформації, оскільки такі не підтверджують того, що інформацію у них поширював саме відповідач ОСОБА_3 , при тому, відповідач ОСОБА_3 повідомив, що він не здійснював відео зйомку, йому не було відомо про існування відеозапису, а також його не поширював. Інших доказів поширення відповідачем ОСОБА_3 недостовірної через мережу Інтернет інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, позивач суду не надав.

Положеннями п. 4 ч. 2 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач в позові зазначає, що протиправна поведінка ОСОБА_3 щодо нього посягнула на його особисті немайнові права, честь і гідність, ділову репутацію і викликала моральні страждання. Протягом кількох днів після інциденту, а також після того як побачив конфлікт по відео, він переживав нервові стреси, не міг нормально спати. Це все призвело до погіршення стану здоров`я, появу гіпертонії, яка призвела до катаракти.

На підтвердження своїх вимог щодо моральної шкоди позивач долучив довідку від 09.05.2018 про проведення операції - факоемульсифікацію катаракти з імпл. ІЛ на правому оці, видану ПП «Львів Сапфір», яку суд критично оцінує, оскільки жодного причинно-наслідкового зв`язку з подією від 10.09.2017 та його захворювання на гіпертонічну хворобу та хворобу катаракти не доведено.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Оскільки в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження поширення ОСОБА_3 колу осіб негативної та образливої інформації щодо позивача, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь ОСОБА_3 потрібно стягнути 1000 грн моральної шкоди.

Що стосується вимог позивача, а також відповідача про стягнення судових витрат судом встановлено наступне.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч.1,2 ст. 141. ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача потрібно стягнути на користь ОСОБА_1 750 грн судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, з позивача потрібно стягнути на користь ОСОБА_3 2000 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі,гідності та ділової репутації і відшкодування шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою що принижує честь та гідність та ділову репутацію поширену ОСОБА_3 10.09.2017, інформацію, а саме що ОСОБА_1 є «браконьєром».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 (одну) тисячу гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 750 (сімсот п`ятдесят) гривень судового збору та 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недостовірною та такою що принижує честь та гідність та ділову репутації поширену ОСОБА_3 10.09.2017 , інформацію, а саме, що ОСОБА_1 є «кнуром, пєтухом гамбурським, не людиною і іншу висловлену в нецензурній формі» відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , інші відомості відсутні.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2019р.

Суддя Костюк У.І.