ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2570/19 Справа № 181/950/17 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко О. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай)

за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області

на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом з іншими працівниками та пенсіонерами вступила в члени КСП «ім.Петровського». У 1995 році працівникам зазначеного підприємства видали сертифікати на право на земельну частку (пай), втім ОСОБА_1 на той час не намагалася реалізувати власне право на земельну часту (пай) з причини відсутності змоги належним чином доглядати за земельною ділянкою, а також через поганий стан здоров`я не добивалася цього права. Згідно витягу із списку членів КСП «ім.Петровського» позивача внесено до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту під №1053. ОСОБА_1 зауважує, що її в судовому порядку не виключали з членів підприємства та не позбавляли права на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП «ім.Петровського». 27 вересня 2017 року позивач дізналась про порушене її право на земельну частку (пай), коли відповідач в усній формі відмовив ОСОБА_1 видати сертифікат на право на земельну частку (пай) у зв`язку з неможливістю його виготовлення.

Позивач, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 10,78 умовних кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Петровського» с. Зоряне Межівського району Дніпропетровської області (а.с. 35-39).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) задоволений.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 10,78 умовних кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Петровського» с.Зоряне, Межівського району Дніпропетровської області.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 35-39).

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 44-52).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права на земельну частку (пай), виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 14 січня 2008 року, актовий запис №2, позивач внаслідок реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненої 16 липня 1980 року, (ОСОБА_1) ОСОБА_1 26 червня 1987 року зарахована робочою складу мінеральних добрив в КСП «ім.Петровського», згідно протоколу №160 від 26 червня 1987 року, звільнена 03 січня 1996 року, проте інформація про виключення її з членів КСП «ім.Петровського» відсутня.

Державним актом на право колективної власності на землю серії НОМЕР_4 підтверджується, що 12 листопада 1998 року його видано КСП ім. Петровського Межівського району з передачею 16230,1 гектарів землі у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Межівської районної ради народних депутатів від 27 червня 1997 року №172-XIX/XXII, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №16.

Архівною довідкою Межівської РДА №Г-13 від 22 січня 2017 року підтверджується, що КСП ім. Петровського реорганізовано в ТОВ «Веселка» 27 квітня 2000 року (протокол №3 загальних зборів членів КСП ім. Петровського від 27 квітня 2000 року). Протокол загальних зборів радгоспу ім. Петровського та КСП ім. Петровського за 1995 рік на державне зберігання до архівного відділу Межівської РДА не надходив.

Згідно витягу із додатку №1 списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту, ОСОБА_1 значиться під №1053.

Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області №409 від 27 вересня 2017 року в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_5 , виданого 12 листопада 1998 року КСП «ім.Петровського», ОСОБА_1 значиться під порядковим номером 1053 , розмір земельної частки (паю), що виділявся членам КСП «ім.Петровського» при паюванні землі становив 1078га, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_1 не виготовлявся.

Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області № 186 від 19 вересня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 разом з чоловіком - ОСОБА_2 та батьком - ОСОБА_7 .

Згідно виписки з амбулаторної картки ОСОБА_1 від 03 жовтня 2017 року позивач зверталась до лікарів з різними діагнозами в період з 20 грудня 2000 року по 13 квітня 2017 року.

Довідкою Межівської ЦРЛ Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 за станом здоров`я знаходиться на «Д» обліку з 2012 року. Діагноз цукровий діабет.

Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №350 від 04 жовтня 2017 року підтверджується, що станом на 29 вересня 2017 року на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області витребуваних земельних часток (паїв) членів КСП «ім.Петровського» не має.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що документально підтверджено факт трудових відносин позивача з КСП ім.Петровського, перебування її в членах даного підприємства, а тому суд вважав доведеним факт членства позивача та наявність права на земельну частку (пай), яке позивач набула згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Однак, такий висновок суду є передчасним з огляду на те, що у порушення вимог ст. 130 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження, судом першої інстанції не було вирішено питання щодо складу осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору.

Згідно ч. 1 ст. 17 ЗК України, у редакції 1992 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

01 січня 2002 року набрав чинності новий Земельний кодекс України.

Відповідно до п. 1 ст. 116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Нормами п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачалось, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади.

Виходячи з повноважень, визначених у ст. 122 ЗК України, саме районі державні адміністрації з 01.01.2002 року до 31.12.2012 року були розпорядниками земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, в тому числі земель запасу відповідної сільської ради.

Відповідно до вимог Закону України від 06.09.2012 року № 5245- VI "Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності з 01.01.2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно п. 3 Прикінцевих та Перехідних Положень згаданого Закону, з дня набрання ним чинності землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселенім, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 нього розділу.

Також, зазначеним Законом внесені зміни до ст. 122 ЗК України, якою визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок.

Згідно ч. 4 даної статті (із внесеними змінами) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

У відповідності до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління є територіальним органом Держгеокадастру.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Отже, з 01.01.2013 року, з набуттям чинності змін до Земельного кодексу України, передачу у власність чи користування земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) здійснює Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ" судам роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Судом не враховано, що розпорядником земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, після внесення змін до ЗК України, є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке не було залучено до участі у даній справі. Тому, на думку колегії суддів, прийняття судового рішення у даній справі стосується його прав, свобод, інтересів та обов`язків, як розпорядника даного нерухомого майна.

Поряд з цим, відповідачем у справі визначено Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області, яка не є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Стаття 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження, передбачає, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Близький за змістом припис закріплений і в частині першій статті 51 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд вказаними роз`ясненнями не керувався і в порушення вимог ст.ст. 10, 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження, не роз`яснив позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо залучення до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки не має передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Судом не було взято до уваги, що розпорядник землі змінився, а тому Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повинно приймати участь у справі в якості співвідповідача, поряд з КСП, сільськогосподарські кооперативи (при наявності їх чи їх правонаступників), районною державною адміністрацією, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, тому що рішення по справі може вплинути на його права.

Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

Оскільки позовні вимоги заявлені не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема, без залучення до участі у справі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, як розпорядника землею, яка перебуває у державній власності, вирішення даного спору в цілому (враховуючи специфіку спірних правовідносин) без залучення у встановленому процесуальним законом порядку всіх заінтересованих осіб є передчасним.

Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), що не позбавляє ОСОБА_1 права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб та порядок.

Також колегія суддів зазначає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_8 - представника позивача ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи не вбачається, що апелянт брав участь у розгляді справи, та отримав копію оскаржуваного рішення.

А тому доводи заяви ОСОБА_8 - представника позивача ОСОБА_1 щодо, того, що апелянтом прокуратурою Дніпропетровської області було пропущено строк на подачу апеляційної скарги є не обґрунтованими та зводяться до тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягають стягненню понесені судові витрати сумі 960 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року- скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай)- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір у розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: