Справа № 307/1057/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г. Г.,

з участю секретаря Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шпуганича Василя Петровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Тячівського районного суду від 06 листопада 2018 року (у складі судді Чопика В.В.) за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя і визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у квітні 2016 р.

У червні 2017 р. (як видно зі змісту апеляційної скарги) ОСОБА_2 після зменшення позовних вимог просила визнати спільною сумісною власністю подружжя:

-будівельні матеріали та конструкції, які були використанні в процесі будівництва житлового будинку із вбудованим магазином, розташованих на земельній ділянці площею 0,301 га в АДРЕСА_1 ;

-незакінчений будівництвом кафе-магазин 95% готовності, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0224 га.

У листопаді 2018 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Просила у порядку забезпечення позову постановити ухвалу, якою заборонити ОСОБА_1 і будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а саме:

-проведення забудови земельної ділянки площею 0,301 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та проведення будь-яких будівельних робіт, пов`язаних із внесенням змін у конструкцію житлового будинку на цій ділянці та без такої;

-оформлення і реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,301 га та розташованого на ній житлового будинку в АДРЕСА_1 ;

-передачу в оренду третім особам нерухомого майна розташованого в АДРЕСА_1.

На обґрунтування заяви вказала, що відповідачем вчиняються дії, які можуть призвести до внесення змін у конструкцію будинку та проведення забудови земельної ділянки. Також заявник указує, що відповідач без згоди та відома позивача надав в оренду частину спірного житлового приміщення, які використовують його у власних інтересах і відкрили магазин із продажу побутових товарів. Відповідач під час розгляду справи вже здійснив відчуження кафе-магазину своїй мамі - ОСОБА_3 , і здійснює його продаж. Указує, що у випадку оформлення відповідачем права власності на спірне майно, яке є предметом судового спору, виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача буде утрудненим або взагалі неможливим.

Ухвалою судді Тячівського районного суду від 06 листопада 2018 р. заяву ОСОБА_2 задоволено:заборонено ОСОБА_1. і будь-яким іншим особам учиняти дії щодо предмета спору, а саме: проведення забудови земельної ділянки площею 0,301 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та проведення будь-яких будівельних робіт, пов`язаних із унесенням змін у конструкцію житлового будинку на цій ділянці та без такої; оформлення і реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,301 га та розташованого на ній житлового будинку в АДРЕСА_1 ; передачу в оренду третім особам нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторонами було подано ухвалу Тячівського районного суду від 24 квітня 2019 р. про виправлення описки в описовій і резолютивній частинах ухвали Тячівського районного суду від 06 листопада 2018 р., а саме: стосовно площі земельної ділянки - 0,0301 га замість 0,301 га.

Адвокат Шпуганич В.П. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тячівського районного суду від 06 листопада 2018 р., а в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Узагальненні доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що земельна ділянка не є предметом спору, відтак задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог;

-судом першої інстанції не було з`ясовано, які саме будівельні роботи проводяться і як саме це впливає на предмет спору, не з`ясував, які права позивача порушено за умови, що відповідач здійснює покращення речі. Відповідач не проводить жодних ремонтних робіт на спірному об`єкті, які б впливали на зміну його площі, конфігурації;

-позивач не надала доказів про використання спільних коштів подружжя на створення майна, а відтак у позивача відсутнє право вимагати вжиття заходів забезпечення позову, а вимога про заборону законному власнику вчиняти будь-які дії на спірному об`єкті нерухомості є передчасною.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд дійшов висновку, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушені права позивача.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Предметом позовних вимог ОСОБА_2 є визнання спільною сумісною власністю подружжя будівельних матеріалів і конструкцій, які були використані в процесу будівництва житлового будинку з вбудованим магазином, розташованих на земельній ділянці, та незакінчений будівництвом кафе-магазин 95 % готовності.

Позов забезпечено шляхом заборони відповідачевіпроведення забудови земельної ділянки площею 0,0301 га та проведення будь-яких будівельних робіт пов`язаних із внесення змін у конструкцію житлового будинку на цій ділянці та без такої;оформлення і реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0301 га та розташованого на ній житлового будинку та передачу в оренду третім особам спірного нерухомого майна.

Метою забезпечення позову в цих спірних правовідносинах є попередження забудови земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, який є предметом позову. У позивача є певні побоювання, що відповідач може вчиняти дії, які призведуть до внесення змін у конструкцію будинку та проведення забудови земельної ділянки. Це в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Так, у матеріалах справи міститься роздруківка із сайту оголошень про продаж спірного нерухомого майна (а.с.28).

Довід апеляційної скарги про те, що земельна ділянка не є предметом спору, відтак задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, не заслуговує на увагу, оскільки предметом спірних правовідносин є житловий будинок, який розташований на цій земельній ділянці і позивач вважає цей будинок об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак ті заходи забезпечення позову, які просила вжити позивач, прямо випливають із суті спірних правовідносин.

Довід апеляційної скарги про те, що позивач не надала доказів про використання спільних коштів подружжя на створення майна, а відтак у позивача відсутнє право вимагати вжиття заходів забезпечення позову, не заслуговує на увагу, оскільки питання обґрунтованості або безпідставності позовних вимог буде вирішуватися під час розгляду справи по суті, а не при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову в цих спірних правовідносинах може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Адже, якщо відповідач буде вчиняти певні дії стосовно спірного майна (продаж, добудова, перебудова, тощо) то під час розгляду справи по суті буде неможливо встановити дійсну вартість будівельних матеріалів і конструкцій, які були використані в процесі будівництва спірного будинку.

Тим паче, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і після завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, а відповідач, у випадку не задоволення позовних вимог, зможе надалі здійснювати будь-які дії щодо об`єкту нерухомості.

Викладені обставини з урахуванням положень статті 151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Шпуганича Василя Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Ухвалу судді Тячівського районного суду від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 31 травня 2019 року.

Судді