Справа № 215/413/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Коноваленка М.І.

секретар судового засідання Махоня Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на покращення майна,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом, який 07.05.2018 уточнила, та просить стягнути з ОСОБА_3 76 032,82грн. на відшкодування витрат на покращення майна, також судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову вказує, що з 29.06.2013 по 11.09.2017 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період з липня 2012 року по травень 2013 року за власні кошти та кошти її батьків здійснила у квартирі, яка знаходиться в АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності відповідачу, ремонтні роботи. Фактично володіла та користувалася вказаною квартирою, тому як відповідач надав їй ключі від квартири та можливість щодо самостійного вирішення питань по виконанню ремонту квартири.

Таким чином, в період з липня 2012 року по травень 2013 року до моменту її витребування, вона як добросовісний набувач, у вказаній квартирі за рахунок особистих коштів здійснювала заходи по виконанню капітального ремонту, в звязку з чим нею було придбано та виконано наступне: 4 сантехнічні роботи, монтаж усіх дверей, вікон, оздоблювальні роботи по всій квартирі. Використані будівельні матеріали та вмонтована побутова техніка: вхідні двері 2 шт.; міжкімнатні двері 5 шт.; вікна ПВХ 2 шт.; балконний блок, двері ПВХ 2шт.; будівельні матеріали для стін (гіпсокартон, будівельні суміші); будівельні матеріали для полу ( будівельні суміші, плитка для підлоги та стін, ламінат тощо); будівельні матеріали для стелі ( натяжні стелі 2 шт., пластик, профіль); водонагрівач обємом 80л.; електросушилка, ванна, ком пакт, дзеркало з пеналом, тумба, раковина, водопровідні труби, опалювальні радіатори, запірна арматура, змішувачі води 3 шт., душ, плитка для підлоги та стін, вентиляція будівельні суміші. Всього на ремонт нею було витрачено 76032,83грн., що підтверджується товарними чеками. Так як відповідач відмовляється повернути зазначене майно, а поліпшення є неподільним та відокремленню не підлягає, тому на підставі статей 390, 1212 ЦК України просить стягнути витрати у сумі 76032,83грн. (а.с.92-98).

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.03.2018 провадження по даній справі було відкрито, розгляд призначено в порядку загального позовного провадження.

22.05.2018 року відповідачем було надано відзив на уточнену позовну заяву та 12.06.2018 року пояснення. Підготовчий розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача у звязку з відсутністю представника позивача.

24.06.2018 року в підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача було задоволено та призначено судову будівельно технічну експертизу, цивільне провадження зупинено (а.с. 142 144).

Ухвалою суду від 11.10.2018 року у звязку з відмовою позивача від проведення судової будівельно технічної експертизи ухвалу суду від 24.07.2018 про її призначення, скасовано, цивільне провадження поновлено.

Так, в підготовчому судовому засіданні розглянуті клопотання, представника позивача, представника відповідач про виклик свідків, які судом було задоволено.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті.

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, не застосовувались.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_2 на заявлених позовних вимогах наполягають у повному обсязі вказавши, що крім коштів на проведення ремонту, які витрачали батьки позивача, вона хоча офіційно була не працевлаштована, але приймала участь у сімейному приватному підприємстві, крім того надавала платні юридичні консультації, тому мала власні кошти за рахунок яких здійснювала ремонт квартири. Відповідач, офіційно працевлаштований, але його сумарний дохід за рік недостатній для здійснення відповідного капітального ремонту квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідачем за власні кошти 27.06.2012 було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, в якій він одноособово зареєстрований. Після реєстрації шлюбу з позивачем 29.03.2013 остання за його згодою вселилася в належну йому квартиру, до цього часу проживала та була зареєстрована за місцем проживання батьків. Будь-яких домовленостей до укладання шлюбу з позивачем щодо проведення ремонту квартири та її користування не було. Ремонт робив за власні кошти, також часткову матеріальну допомогу надали його батьки. Докази, які надані позивачем на підтвердження витрат на придбання та проведення ремонту, вважає не належними, як такі, що не відображають фактичний проведений ремонт та наповнення квартири домашніми приладами.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що приходиться батьком позивачу, не працює, пенсіонер. До реєстрації шлюбу доньки, за домовленістю з батьками відповідача приймав участь особисто по виконанню робіт у квартирі, також за власні кошти ним в магазині «Епіцентр» закуповувалися будівельні матеріали та прилади, для здійснення ремонту квартири належної відповідачу так і для ремонту у будинку своєї матері.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що має дружні стосунки з сімєю позивача. Працює заступником директора магазина «Епіцентр» та допомагав свідку ОСОБА_5 та його донькі у виборі будівельних матеріалів та приладів у вказаному магазині. Під замовлення ОСОБА_5 декілька разів привозив з магазину на особистому транспорті будівельні матеріали до квартири відповідача. У звязку з відсутністю інформації внаслідок пошкодження Інтернет-мережі в магазині видав на прохання відповідача розрахункові документи, які не є копіями оригіналу.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що приходиться родичем позивачу та декілька разів приймав участь разом зі свідком ОСОБА_8 у ремонті квартири належної відповідачу.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що приходиться вітчимом відповідачу, працює у карєрі водієм більш вагових автомобілів. Частково допомагав відповідачу коштами у придбані будівельних та інших предметів побуту, так і в ремонті квартири. Більш того, відповідач працює гірничим майстром разом з ним та має достатню зарплатню. Жодних домовленостей з родиною відповідача, щодо сумісного проведення ремонту квартири не було. До реєстрації шлюбу відповідач мешкав разом з ними. Після реєстрації шлюбу вселився з позивачем в дану квартиру.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з родиною відповідача мають давні дружні стосунки. Родина відповідача у період проведення ремонту у квартирі сина, неодноразово зверталася за порадою стосовно придбання матеріалів для ремонту, тому як вони з чоловіком закінчили ремонт власної квартири та володіли інформацією стосовно цін на матеріали та місця їх продажу. ЇЇ чоловік на власному транспорті, разом із ОСОБА_9 закуповував та перевозив будівельні матеріали. При спілкуванні з родиною відповідача, було зрозуміло, що відповідач самостійно здійснював ремонт квартири, готуючись до реєстрації шлюбу, вони йому тільки допомагають.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача та його представника, свідків , дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 29.06.2013 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_11 було укладено шлюб, який між ними було розірвано за рішенням Тернівського районного суду міста ОСОБА_12 від 11.09.2017(а.с.51-52).

Відповідач ОСОБА_11 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВРТ №268115 від 27.06.2012 зареєстрованому в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 04.07.2012 реєстраційний №35963125 (а.с.124-126).

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_11 набув право власності на квартиру до реєстрації шлюбу з позивачем, що останньою не оспорюється на предмет визнання квартири спільною сумісною власністю. Доводи позивача, що в період з липня 2012 року по травень 2013 року та до моменту розірвання шлюбу вона користувалася та володіла квартирою, як добросовісний набувач, за попередньою домовленістю з відповідачем, судом не сприймаються за безпідставністю такого твердження, тому як добросовісним набувачем, відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, є особа яка придбала майно за відплатним договором, тобто стає власником придбаного майна, тоді як позивач користувалася квартирою як член сімї власника після укладання шлюбу і власником квартири не була.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що нею за особисті кошти та за кошти батьків були виконанні ремонтні монтажні роботи і придбані будівельні матеріали, інші прилади та побутова техніка, але жодних доказів на підтвердження наявності та розміру отриманих нею доходів та членів її сімї від приватного підприємства, на які вона посилається у своїх поясненнях, суду не надано, що позбавляє суд можливості надати відповідну оцінку, щодо спроможності взагалі здійснити зазначені витрати на ремонт квартири. Тоді як відповідач надав суду довідку № 673 від 12.04.2018 про отриману ним заробітну плату у період з 01.01.2012 по 31.12.2013 у розмірі 101892,56грн., чим підтверджується його самостійне виконання ремонту у належній йому квартирі (а.с.77).

Надані позивачем докази, на підтвердження здійснених нею витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт у квартирі у період з липня 2012 р. по травень 2013 року, суд ставить під сумнів з підстав їх належності та достовірності виходячи з наступного.

З договору № 110712/10 від 13 липня 2012 року наданим позивачем вбачається, що сторонами вказаного договору є відповідач ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_13. Відповідно до договору відповідачем було здійснено розрахунок на загальну суму 10220гривень, що підтверджується підписами сторін у договорі, тому наявність у позивача зазначеного договору, враховуючи спільне їх проживання у квартирі не є тим належним доказом, який вказує на витрати, які понесені саме позивачем (а.с.8).

Договір № 108 від 05.04.2013, укладений між позивачем і СПД ОСОБА_14 на суму 5000 грн., на підтвердження витрат по встановленню натяжних стель у квартирі, суд визнає не достовірним доказом, тому як відповідно до договору наданим відповідачем на виконання тих самих робіт за № 20039 від 20.03.2013 на суму 3470 грн. укладений між відповідачем та ФОП ОСОБА_15, підтвержений ОСОБА_14 приймання-передачі виконаних робіт та розрахунком, по якому вказані послуги було виконано до моменту укладання договору від 05.04.2013, що позивачем в подальшому було визнано (а.с.45, 69-73).

Також в судовому засіданні позивач пояснила про придбання нею душового гарнітуру BauFlow, змішувача для мийки Pinto New, змішувача для ван хром BauFlow за видатковою накладною Ррз/КР-0090735 від 12.12.2012, що суперечить наданою позивачем та дослідженою судом видаткової накладної Ррз/КР-0078064 від 12.12.2012 про придбання: змішувач Слімлайн 2 для ван хром; тримач лійки Міххен хром; лійка ОСОБА_16 80 мм хром, шланг душовий MARIFL; змішувач для умивальника Слімлайн 2, та спростовується ОСОБА_14 огляду квартири від 03.04.2018, який складений субєктом оціночної діяльності ТОВ БНО, сертифікат №1149/17 від 28.11.20017 /далі ОСОБА_14/, з якого вбачається, що зацікавлена особа, позивач у справі, для проведення огляду квартири та фіксації наявних у ній предметів, не зявилася, (а.с.74,75), та наданим відповідачем, яким зафіксовано про наявність встановлення у квартирі іншого майна; змішувача для ванни «ІДЕАЛ», змішувача для душу «ІДЕАЛ», змішувача на мийку RG (а.с.15,74-75).

Позивач надала товарний чек № Кнк/КR-1164754 від 28.12.12., на підтвердження придбання, унітазу компакт Меріда з кришкою, умивальника ЕКО 2000, пєдестал ЕКО 2000, також додані фіскальні чеки від 29.10.2012 р. магазину «СептиМа» за якими придбано: унітаз компакт «Керавін 8084, тумба раковина «ЕПІКА», але відповідно до переліку вказаному у ОСОБА_14 в квартирі знаходиться один унітаз та умивальник з тумбочкою з іншими назвами; унітаз «Церсаніт», раковина та тумба до неї «Коломбо», що підтверджується ОСОБА_14 огляду від 03 квітня 2018 року (а.с.74,75).

Також відповідно до товарного чеку № Кнк/КR-1159417 від 27.12.12 р. позивач стверджує про понесені витрати на придбання водонагрівача електричного GTI 100 V/, що спростовується наданим відповідачем ОСОБА_17 за яким в квартирі встановлено водонагрівач "Темекс" на 80 літрів (а.с.74,75).

Відповідно до ОСОБА_14 в квартирі встановлено шість дверних полотен, чим спростовується твердження, встановлення дверних полотен у кількості сім штук відповідно до товарних чеків № Кнк/КR-0765218 від 08.09.12 1 шт.; № Кнк/КR-0922639 від 21.10.12 1 шт.; № Кнк/КR-1016429 від 17.11.12 2 шт.; № Кнк/КR-1091640 від 09.12.12 1 шт.; № Кнк/КR-0199902 від 15.03.13 2 шт. (а.с.74,75).

Таким чином, на підставі вищезазначеного, суд робить висновок, що позивачем не надано належних та достовірних доказів як на підтвердження виконання позивачем ремонтних робіт так і понесених у звязку з цим витрат.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України принципом доказування у цивільному процесі зокрема є «Достатність доказів». Відповідно до цієї норми процесуального закону достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (наприклад п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі "Кобець проти України") неодноразово наголошував, що відповідно до процедурної практики слід керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, з врахуванням справедливості, добросовісності та розумності як загальних засад цивільного законодавства, зважуючи доводи сторін, суд вважає, що існують достатні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог з причин їх недоведеності.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Тому, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 80, 81, 89, 141, 174, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на покращення майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти -денний строк, з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.05.2019.

СУДДЯ: