Справа № 308/2323/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору позики від 12.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, відповідач по справі ОСОБА_2 позичила у нього гроші в сумі 108 000 грн. (сто вісім тисяч), які зобовязалася повернути не пізніше 11.01.2018 р.

Вказує, що в строк зазначений в договорі, а саме 11.01.2018 р. відповідач борг не повернула.

Зазначає, що в п.1.1. договору зазначено, що позичальник у випадку невиконання умов даного договору зобовязується безспірно укласти з позичальником договір відчуження нерухомого майна, яке належить позичальнику на праві приватної власності і знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Возєднання, 17/17.

Стверджує, що на даний час відповідач уникає зустрічі з ним для повернення коштів або укладення вищезазначеного договору.

Також вказує, що згідно з п.6.2 договору - порушення будь-яких із зазначених даним договором строків однією із сторін тягне за собою обовязок сплатити іншій стороні пеню в розмірі 0,5% від суми договору за кожен день прострочення, - до моменту виконання зобовязань в повному обсязі.

0,5% від 108000 грн. становить 540 грн. Пояснює, що ним враховано неповернення боргу вчасно протягом 60 днів, тобто з 12.01.2018 р. по 12.03.2018 р. включно.

На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2, на його користь суму боргу розміром 140400 грн. 00 коп. та суму сплачених судових витрат за позовну заяву та заяву про забезпечення позову в розмірі 1756 грн. 40 коп.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2018 року заяву відповідача ОСОБА_2 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, викладену у відзиві від 10.05.2018 року на позовну заяву задоволено. Розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до судового розгляду по суті.

Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 99 від 06.02.2019 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований перерозподіл матеріалів справи № 308/2323/18 у звязку із закінченням пятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Світлик О.М.

Автоматизованою системою документообігу суду 06.02.2019 року головуючим суддею з розгляду даної справи визначено ОСОБА_4

Позивач у судове засідання не зявився, при цьому 13.12.2018 року від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2018 року зареєстровано відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву від 10.05.2018 року, який вона обґрунтовує тим, що договір позики був укладений шляхом обману, про що свідчить наступне. Вказує, що вона, працює вчителем ЗОШ № 6 ім. Гренджі Донського м. Ужгорода. Ніяких грошей від ОСОБА_5 вона не отримувала та й самого ОСОБА_5 ніколи в житті не бачила. Зазначає, що їй перетелефонувала її донька, ОСОБА_6, яка працює нотаріусом м. Ужгорода, і повідомила, що вони мають терміново зустрітися. Вона в цей час була в школі, донька запропонувала зустрітися в кафе «Деліція» на проспекті Свободи, яке розташовано неподалік відомого місця роботи. Разом з дочкою там були - чоловік, якого вона представила як мукачівського нотаріуса, та жінка, з якою вона вже знайомилася на роботі дочки. Донька попросила її підписати договір, сказавши що все гаразд, чоловік знайомий, вона не повинна переживати, від неї потрібен тільки формальний підпис. Нотаріус дав їй розписатися, що вона і зробила. Нотаріус ще зауважив, що так як немає можливості зробити тут копії її паспорта та ідентифікаційного коду, то її дочка згодом ці документи передасть.

Отже, пояснює, що з вказаного слідує, що її обманула її ж власна донька, скориставшись тим, що вона є юридично неграмотною людиною, підсунувши їй на підпис договір позики грошей. Ще раз повідомляє, що ОСОБА_5 вона ніколи не бачила, грошей від нього не отримувала. Договір позики є укладеним тільки з моменту передачі грошей, чого в даному випадку немає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 108 000 грн. строком до 11.01.2018 року, що підтверджується копією відповідного договору, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 937.

У П. 1.1. договору зазначено, що позикодавець передав до підписання цього договору позичальнику у власність грошові кошти, відповідно до п.п. 2.1 даного договору, а остання зобовязується повернути вказану суму у визначений даним договором термін, що засвідчено підписами сторін у договорі: позикодавця ОСОБА_1 та позичальника ОСОБА_2

Відповідно до п. 1.1. договору безвідсоткової позики від 12.12.2017 року, у випадку не виконання забезпечення умов даного Договору позичальник зобовязується безспірно укласти з позичальником договір відчуження нерухомого майна, яке з її слів належить їй на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Возєднання, буд. № 17/17.

Згідно з п. 4.1 даного договору, сума позики, визначена п. 2.1. даного договору підлягає поверненню позикодавцю в терміни, встановлені по домовленості між сторонами, але не пізніше терміну, вказаного в п. 3.1 даного договору, а саме до 11.01.2018 року.

Також відповідно до п. 6.2 договору, порушення будь-яких із зазначених даним договором строків однією із сторін тягне за собою обовязок сплатити іншій стороні пеню в розмірі 0,5% від суми договору за кожний день прострочення, - до моменту виконання зобовязання в повному обсязі.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, нотаріально посвідчений договір безвідсоткової позики є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами.

За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, відповідач свої зобовязання за вищезазначеним договором позики не виконала і суму в розмірі 108 000 грн. в обумовлений у договорі строк позивачу не повернула.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобовязання за договором позики та повернув позивачу грошові кошти.

Окрім того, як уже зазначалося вище, відповідно до п.6.2 Договору - порушення будь-яких із зазначених даним договором строків однією із сторін тягне за собою обовязок сплатити іншій стороні пеню в розмірі 0,5% від суми договору за кожен день прострочення, - до моменту виконання зобовязань в повному обсязі.

0,5% від 108000 грн. становить 540 грн. Позивачем враховано неповернення боргу вчасно протягом 60 днів, тобто з 12.01.2018 р. по 12.03.2018 р. включно, а тому сума боргу становить 140 400 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та доведеними, а тому позов слід задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 140 400,00 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1 404,00 грн. сплаченого судового збору.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь сплаченого ним судового збору за подання заяви про забезпечення позову суд констатує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2018 року постановлено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернути заявнику.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Як встановлено судом, згідно з квитанцією № ПН1136288 від 05.03.2018 року позивачем ОСОБА_1 сплачено до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Враховуючи наведене, сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн. підлягає поверненню платнику ОСОБА_1 із Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12.12.2017 року в розмірі 140 400 (сто сорок тисяч чотириста) гривень 00 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 1 404 (одна тисяча чотириста чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 1 404 (одну тисячу чотириста чотири) гривні 00 коп. сплаченого судового збору.

Судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок, сплачений ОСОБА_1 за подання заяви про забезпечення позову, згідно з квитанцією № ПН1136288 від 05.03.2018 року повернути із Державного бюджету України платнику - ОСОБА_1.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення 24 квітня 2019 року.

Головуюча О.В. Лемак