У Х В А Л А

13 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 554/4702/18

Провадження № 14-250 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Золотнікова О. С. , Кібенко О. Р. , Князєва В. С. , Лобойка Л. М. , Лященко Н. П. , Прокопенка О. Б. , Рогач Л. І. , Саприкіної І. В. , Ситнік О. М. , Ткачука О. С. , Уркевича В. Ю. , Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_12 (далі також - позивач) до Публічного акціонерного товариства (далі також - ПАТ) «Дельта Банк» (далі також - відповідач), від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - Фонд) на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович (далі також - уповноважена особа Фонду), про захист прав споживача, визнання права та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою позивача на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року і

в с т а н о в и л а:

20 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати за ним право на включення частини його кредиторських вимог у сумі 9 030 178,98 грн до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» (далі - реєстр);

- зобов`язати уповноважену особу Фонду включити частину кредиторських вимог позивача у сумі 9 030 178,98 грн до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у реєстрі, про що внести відповідні зміни до реєстру, а також зобов`язати уповноважену особу Фонду внести пропозиції щодо затвердження змін до реєстру виконавчою дирекцією Фонду.

Позов мотивував такими обставинами :

- 5 березня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір № 4369 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» (далі - кредитний договір № 4369) у євро на строк до 10 березня 2015 року та додаткову до нього угоду № 1;

- сума вкладу за кредитним договором № 4369 становила 220 000 євро;

- на підставі платіжного доручення № 3973634 від 5 березня 2014 року позивач перерахував відповідачеві 220 000 євро;

- 22 липня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір № 4346 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» (далі - кредитний договір № 4346) у доларах США на строк до 27 липня 2015 року та додаткову до нього угоду № 1;

- сума вкладу за кредитним договором № 4346 становила 30 000 доларів США;

- на підставі платіжного доручення № 5474039 від 22 липня 2014 року позивач перерахував відповідачеві 30 000 доларів США;

- 11 жовтня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір № 2347 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» (далі - кредитний договір № 2347) у доларах США на строк до 16 жовтня 2015 року та додаткову до нього угоду № 1;

- сума вкладу за кредитним договором № 2347 становила 85 000 доларів США;

- на підставі платіжного доручення № 6311799 від 11 жовтня 2014 року позивач перерахував відповідачеві 85 000 доларів США;

- 11 жовтня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір № 2349 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» (далі - кредитний договір № 2349) у євро на строк до 16 жовтня 2015 року та додаткову до нього угоду № 1;

- сума вкладу за кредитним договором № 2349 становила 80 000 євро;

- на підставі платіжного доручення № 6311811 від 11 жовтня 2014 року позивач перерахував відповідачеві 80 000 євро;

- 1 лютого 2015 року позивач уклав з відповідачем договір № 4531 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» (далі - кредитний договір № 4531) у доларах США на строк до 2 травня 2015 року та додаткову до нього угоду № 1;

- сума вкладу за кредитним договором № 4531 становила 20 000 доларів США;

- на підставі платіжного доручення № 7562082 від 1 лютого 2015 року позивач перерахував відповідачеві 20 000 доларів США;

- загальна сума вкладів за кредитними договорами № 4369, 4346, 2347, 2349 та 4531 становила 300 000 євро та 135 000 доларів США;

- на підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 3 березня 2015 року про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»;

- на підставі постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію відповідача і призначила уповноважену особу Фонду;

- 11 та 12 жовтня 2015 року позивач пред`явив кредиторські вимоги уповноваженій особі Фонду та просив визнати його кредитором відповідача і включити його вимоги за усіма вищевказаними вкладами до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідача;

- згідно із заявою про видачу готівки від 18 жовтня 2015 року № 1132 позивач отримав 200 000 грн за рахунок коштів Фонду;

- 16 січня 2016 року на офіційному веб-сайті відповідача було розміщено оголошення про затвердження реєстру;

- того ж дня позивач отримав довідку відповідача від 15 січня 2016 року (вих. № 05-3222481) про включення його кредиторських вимог у сумі 1 587 412,53 грн у четверту чергу, а 9 030 178,98 грн - у сьому чергу черговості, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- включення кредиторських вимог позивача на суму 9 030 178,98 грн у сьому, а не в четверту чергу черговості, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суперечить чинному законодавству.

3 жовтня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі, оскільки вважав, що справу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Мотивував ухвалу приписами пункту 2 частини першої статті 4 та пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

26 листопада 2018 року Полтавський апеляційний суд ухвалив постанову, якою залишив без змін ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року.

Мотивував постанову так :

- Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України;

- спір є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки виник з приводу формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами згідно з встановленою черговістю;

- позов не стосується майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання-банку, що ліквідується, з огляду на те, що у позові не ставиться питання про включення кредиторських вимог позивача до реєстру, оскільки такі дії відповідач вже вчинив;

- застосувати слід висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 820/1159/15;

- необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16, оскільки обставини останньої не стосуються предмета спору у справі № 554/4702/18.

6 грудня 2018 року позивач подав касаційну скаргу, в якій скаржиться на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтував так :

- Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за правилами адміністративної юрисдикції належить розглядати вимоги щодо включення до реєстру вкладників, які мають право на отримання гарантованого державою відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду (вимоги до 200 000 грн) (постанова від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15), тоді як за правилами цивільної юрисдикції мають розглядатися кредиторські вимоги до банку, а не до Фонду, що перевищують 200 000 грн (постанова від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16);

- у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративного суду;

- застосувати слід висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/5285/16;

- правовідносини, щодо яких виник спір, як і в справах № 826/7532/16 та № 826/5285/16, зумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку. Тому справу треба розглядати за правилами цивільного судочинства.

22 грудня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

21 січня 2019 року відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Вважає висновки судів першої й апеляційної інстанцій щодо наявності юрисдикції адміністративного суду законними та обґрунтованими з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 820/1159/15. Відповідач підтримує висновки апеляційного суду про те, що позовні вимоги не стосуються майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання-банку, що ліквідується.

4 лютого 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

25 лютого 2019 року позивач подав клопотання про прискорення розгляду справи, в якому вказав, що 23 січня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 816/214/16 за його позовом до уповноваженої особи Фонду, якою змінила ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2016 року в частині юрисдикції господарського суду, визначивши право позивача на звернення з цим позовом до суду за правилами цивільного судочинства.

3 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

З огляду на те, що позивач оскаржує ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2018 рокуз підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду розглядатиме справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_12 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, про захист прав споживача, визнання права та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_12 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 12 червня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
О . С . Золотніков І. В .
Саприкіна О. Р . Кібенко О. М .
Ситнік В. С . Князєв О. С .
Ткачук Л. М . Лобойко В. Ю. Уркевич
О. Г. Яновська