Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Гончарова К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, у якій позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок №98 з господарськими надвірними спорудами, розташований по вул. Шахтарській в с. Мала Білозерка, Василівського району Запорізької області за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона в січні 2003 року купила будинок №98 по вул. Щорса (Шахтарська) в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області у громадянина ОСОБА_5, згідно розписки, складеної 03.01.2003 року в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був. Наявний тільки оригінал розписки про отримання ОСОБА_5 грошей в сумі 2 (дві тисячі) гривень за продаж будинку. Даний будинок належав ОСОБА_5 згідно виписки №896 з погосподарської книги №4, особовий рахунок 318, виданий ОСОБА_2 сільською радою 14.09.2018 року. На момент продажу будинку ОСОБА_5 тяжко хворів, тому не мав змоги оформити документи на будинок належним чином. Згідно довідки №895 виданої ОСОБА_2 сільською радою від 14.09.2018 року, ОСОБА_5 помер 09.02.2003 року. Спадкоємців після його смерті не було, бо в шлюбі він не перебував, дітей не мав, а його батьки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 померли в 1988 та в 1997 роках, згідно довідок №893 та №894 виданих ОСОБА_2 сільською радою від 14.09.2018 року. На момент смерті ОСОБА_5 проживав у зазначеному будинку один. Починаючи з моменту купівлі в зазначеному будинку постійно мешкав син позивачки ОСОБА_10, а з 15.12.2005 року він був зареєстрований в даному будинку. Згідно довідки №777 виданої ОСОБА_2 сільською радою 02.08.2018 року, житловий будинок №98 по вул. Шахтарська в с. Мала Білозерка, належав ОСОБА_10, особовий рахунок №01-0359-1 книги по-господарського обліку. Син позивачки тяжко хворів, тому ОСОБА_1 безперервно доглядала за ним, володіла та відкрито користувалася вищевказаним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядала за будинком та утримувала його,

постійно робила в ньому поточні та капітальні ремонти, оскільки проживала в сусідньому будинку №84 по вул. Шахтарська в с. Мала Білозерка, Василівського району Запорізької області. 21.03.2016 року ОСОБА_10 помер, інших осіб які б мали право на дане нерухоме майно, окрім позивачки, немає. Заповіту померлий ОСОБА_10 не залишив. З березня 2016 року позивачка ОСОБА_1 фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, та продовжує утримувати його до теперішнього часу. В липня 2018 року позивачка звернулася до РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації», де 01.08.2018 року був виготовлений технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок. 14 вересня 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_10, на підставі вищевказаної заяви була заведена спадкова справа №50/2016 та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №405/02-31 від 23.07.2018 року. У звязку з чим бабич В.Г. вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою Василівського районного суду від 13 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Василівського районного суду від 22 березня 2019 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представника адвокат ОСОБА_11 не зявилися, але від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти рішення суду не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує.

У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В судовому засіданні встановлено, що син позивачки ОСОБА_10, помер 22 березня 2016 року у віці 38 років, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії I-ЖС №353646 (а.с.5).

Згідно довідки №893 від 14.09.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області, в тому, що дійсно громадянин ОСОБА_8, проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1944 року по день смерті 07.07.1988 року. Разом з ним за вищевказаною адресою на день його смерті проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_9 (а.с.10).

Відповідно до довідки №894 від 14.09.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області, в тому, що дійсно громадянин ОСОБА_9, проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1944 року по день смерті 03.02.1997 року. Разом з нею за вищевказаною адресою на день її смерті проживав та був зареєстрований син - ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно довідки №895 від 14.09.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області, в тому, що дійсно громадянин ОСОБА_5, проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1996 року по день смерті 09.02.2003 року. Разом з ним за вищевказаною адресою на день його смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.14).

За даними спадкової справи №28/04, заведеною Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою, 04 лютого 2004 року після смерті ОСОБА_5 (а.с.67-72), встановлено, що спадщину прийняв брат померлого ОСОБА_3, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.02.2004 року на спадкове майно, яке складається з грошових заощаджень в відділенні ощадбанку.

Відповідно до довідки №779 від 02.08.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області, в тому, що від імені померлого 21.03.2016 року ОСОБА_10, заповіти виконкомом ОСОБА_2 сільської ради не посвідчувались (а.с.15).

За даними спадкової справи №50/16, заведеною приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу ОСОБА_4 21 березня 2016 року після смерті ОСОБА_10 (а.с.55-60), встановлено, що спадщину прийняла мати померлого ОСОБА_1, інший спадкоємець за законом ОСОБА_10 відмовився від прийняття спадщини.

Згідно довідки №776 від 02.08.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1, яка проживає та прописана в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1986 року по теперішній час в тому, що дійсно ОСОБА_10 проживав і був постійно прописаний в с. Мала Білозерка вул. Шахтарська (Щорса), 98 Василівського району Запорізького з 15.12.2005 року по день смерті 21.03.2016 року проживав один. Разом з ним за вищевказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.16).

Згідно оригіналу розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.13) від 07.01.2003 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_1 за 2 (дві) тисячі гривень будинок по вулиці Щорса, буд.98 в с. Мала Білозерка в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7.

Відповідно до актів по факту проживання ОСОБА_1, за адресою: с. Мала Білозерка, вул. Шахтарська, 98 від 03.09.2018 року та 16.11.2018 року комісія у складі: голови комісії депутата ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_13, членів комісії ОСОБА_12 та ОСОБА_14 склала акт про те, що на час перевірки в будинку №98 за адресою: с. Мала Білозерка вул. Шахтарська проживає без реєстрації ОСОБА_1. Встановлено, що за даною адресою:

ОСОБА_1 проживає з березня 2016 року. Регулярно сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме за електроенергією та воду. Сплачує податок за земельну ділянку під житловим будинком, яка знаходиться в її користування. Комісією встановлено, що ОСОБА_1 на протязі двох років фактично підтримує житловий будинок, що знаходиться в с. Мала Білозерка, вул. Шахтарська, 98 в належному стані (а.с.23, 24).

Згідно довідки №707 виданої РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області від 29.10.2018 року про те, що згідно інвентаризаційної справи РКП «Всилівське БТІ» за станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, вул. Шахтарська, №98 не зареєстровано (а.с.25).

Відповідно до довідки №778 від 02.08.2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, земельна ділянка перебувала в постійному користуванні у ОСОБА_10 до дня смерті 21.03.2016 року, загальною площею 0,75 га в т.ч. 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою: Шахтарська, 98 в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області (а.с.26).

Згідно частин 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зі змісту ст.344 ЦК України випливає, що володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Аналогічні розяснення містить п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Відповідно до розяснень, які містяться в пунктах 11, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, (п.11) що ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Ст.ст. 379-381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Відповідно до довідки №777 від 02.08.2018 року виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області, померлий 21.03.2016 року ОСОБА_10, по день смерті був прописаний і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Щорса), 98. Житловий будинок номер 98, який знаходиться за адресою: село Мала Білозерка вул. Шахтарська, Василівського району Запорізької області під забороною (арештом) не перебуває. Заборгованості по фінансовим і страховим платежам немає. Житловий будинок належав ОСОБА_10 згідно особового рахунку №01-0359-1 книги 5 погосподарського обліку 2016-2020 років (а.с.18).

Відповідно до виписки з погосподарської книги №896 від 14.09.2018 року виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в тому, що дійсно житловий будинок, що знаходиться в с. Мала Білозерка вул. Щорса, 98 станом на 2001 рік належав ОСОБА_5, згідно запису в погосподарській книзі №4 особовий рахунок 318 погосподарського обліку 2001-2005 років (а.с.17).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54762440 від 16.01.2019 року після смерті 21 березня 2016 року ОСОБА_10, за заявою позивача заведена спадкова права №50/2016 Приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 (а.с.55-60).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №405/02-31 приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 від 23.07.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 21 березня 2016 року гр. ОСОБА_10, який проживав у ІНФОРМАЦІЯ_6 (Щорса), буд.98, Василівського району Запорізької області (а.с.60).

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає і добросовісно володіє будинком 98 по вул. Шахтарська в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном (понад 10 років), а тому набула право власності на це майно (набувальна давність), тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.15,16, 344, 379-381, 383, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 263-265, 280- 282, 315, 319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок №98 з господарськими надвірними спорудами, розташований по вул. Шахтарська в с. Мала Білозерка, Василівського району Запорізької області загальною площею 166,1 кв.м., в т.ч.: А житловий будинок, Б літня кухня, В гараж, Г сарай, №1 огорожа, №2 водогін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_15