ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/330/18 Номер провадження 22-ц/814/72/19Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Коротун І.В.

за участю учасників справи представника ОСОБА_1 адвоката Дяченко М.В., ОСОБА_2 , представника Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Кравцової О.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Антоненко Лариси Володимирівни, Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним заповіт від 31.07.2015 року, який зроблено ОСОБА_3 Катериною ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Тахтаулівської сільської ради Полтавського району. В обґрунтування позовних вимог вказала, що померла ОСОБА_5 мала вади зору, страждала сліпотою, в зв`язку з чим не мала можливості прочитати даний заповіт, тому вважає, що померлою заповіт підписаний без ознайомлення з його змістом. У доповненнях до позовної заяви від 28 серпня 2017 року вказала, що оскільки заповідач самостійно не могла прочитати заповіт, він повинен бути прочитаний останній в присутності двох свідків, які повинні засвідчити його складання, тому він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт, який складено 31 липня 2015 року від імені ОСОБА_5 та посвідчений секретарем Тахтаулівської сільської ради Полтавського району є нікчемним, оскільки був посвідчений з порушенням вимог, які встановленні щодо його посвідчення, тому не потребує додаткового визнання його недійсним судом.

З даним рішенням не погодилася відповідач та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотиви відмови у задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про нікчемність заповіту, оскільки матеріали справи не місять доказів щодо абсолютної неспроможності ОСОБА_5 до прочитання та написання заповіту. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають за їх недоведеністю та безпідставністю.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Судом правомірно встановлено нікчемність заповіту, в зв`язку з порушенням його форми та порядку посвідчення. Неспроможність померлої ОСОБА_5 прочитати зміст заповіту підтверджено висновком посмертної судово медичної експертизи та показами свідків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, учасників справи, які з`явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. /а.с.6, том 1/.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,53 га, розташованої в межах Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 /а.с. 5 том1/.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за своє життя ОСОБА_5 було складено наступні заповіти, а саме:

- 20.09.2011 року ОСОБА_5 склала заповіт згідно якого все своє майно заповідала

своїй племінниці - ОСОБА_1 / а.с. 7 т. 1/.

-31.07.2015 року ОСОБА_5 складено заповіт на випадок своєї смерті, згідно якого все належне майно заповіла своїй онуці - ОСОБА_6 Сергіївні / а.с. 137 т. 1/.

Позивач просить визнати недійсним заповіт померлої від 31.07.2015 року, обґрунтовуючи тим, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало її волі, оскільки остання на день складення заповіту не могла бачити його зміст за станом свого здоров`я, оскільки була сліпою, що підтверджується відповідною медичною документацією.

Відповідно до частин першої та третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Загальні вимоги до форми заповіту визначені статтею 1247 ЦК України, відповідно до частини другої якої заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Частиною другою статті 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Для з`ясування стану здоров`я заповідача, судом першої інстанції, за клопотанням позивача, було призначено посмертну комісійну судово медичну експертизу.

Згідно висновку експерта №24 від 16.03.2018 року встановлено, що згідно даних представленої медичної документації ОСОБА_5 станом на 12.10.2011 року страждала на ускладнену катаракту обох очей, вторинну відкритокутову далекозайшовшу глаукому правого ока з високим внуштрішньоочним тиском, зі зниженням гостроти зору до світло чуття на обидва ока, звуженням полів зору до нуля градусів та до десяти градусів на ліве око. Вказані показники підпадають під категорію поняття «сліпота». Характер змін функції зору як до, так і після лікування 12.10.2011 року звичайна динаміка їх розвитку дозволяє експертам дійти висновку, що на момент складання заповіту 31.07.2015 року ОСОБА_5 мала вади зору, що виражались у відсутності можливості бачити текст як із застосуванням спецзасобів, так і без такого. Об`єктивних судово-медичних даних про наявність у ОСОБА_5 захворювань, які б позбавляли її здатності виконувати написання тексту, у наданій медичній документації не виявлено. Об`єктивних відомостей про здатність чи нездатність підексперної на момент складання заповіту 31.07.2015 року орієнтуватись у часі , просторі у представленій медичній документації не знайдено. Враховуючи характер та вираженість офтальмологічних захворювань ОСОБА_5 приймаючи до уваги відомості, викладені у медичній карті стаціонарного хворого №170 від 22.01.2016 року експертом встановлено, що вже якийсь певний проміжок часу до проведення лікування у Полтавській філії Київського Центру Мікрохірургії ока 12.10.2011 року після нього й до настання смерті ОСОБА_5 потребувала постійної сторонньої допомоги у своєму обслуговуванні. Відсутність будь-якої медичної документації ОСОБА_5 із записами до 12.10.2011 року не дозволяють встановити час настання потреби підекспертної у сторонньому догляді / а.с. 112-116 т.2/.

В суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_7 було заявлено клопотання про призначення по справі повторної посмертної судово медичної експертизи, оскільки при проведені попередньої експертизи, експертами не було враховано дані амбулаторної картки померлої з Київського центру Мікрохірургії ока Полтавське відділення, що викликає сумнів щодо правильності вказаного висновку.

Висновком експерта № 51/19 від 08 квітня 2019 року встановлено, що згідно даних медичної карти амбулаторного хворого, при зверненні гр.. ОСОБА_8 , 12.10.2011 р ІНФОРМАЦІЯ_2 до Полтавського очного відділення Київського центру Мікрохірургії ока їй було встановлено діагноз: « осложненная катаракта обеих глаз, вторичная открытоугольная 1У ст. глаукома правого глаза».При огляді виявлено значне зниження гостроти зору лівого ока та відсутність зору правого ока. В цей же день ОСОБА_5 було виконано видалення катаракти на лівому оці. При виписці того ж дня, гострота зору лівого ока становила 0,06, а через тиждень ( 19.10.11р.) -0,03. Результатами огляду очного дна 11.11.11 р. діагностовано наявність макулодистрофії лівого ока. Через 4 міс. Після операції ( 08.02.2012 р.) гострота зору лівого ока становила 0,07 -0,08, тобто після проведеної операції на лівому оці відбулося покращення зору. З такою гостротою зору людина може читати текст записаний великими літерами, або за допомогою допоміжних засобів ( лупа). Після оперативного втручання зір у ОСОБА_5 покращився, але у зв`язку з наявністю у неї макулодистрофії, гострота зору з часом могла погіршитися за рахунок прогресування дистрофічних змін сітківки. З огляду на це, а також у зв`язку з тим, що дані про стан зору ОСОБА_5 з часу обстеження 08.02.12 р. до підписання заповіту 31.07.2015 р., та в подальшому ( до моменту смерті) відсутні, зробити категоричний висновок про те, що ОСОБА_5 могла прочитати текст заповіту, складеного 31.07.2015 року, за наявними даними неможливо. Об`єктивних судово медичних даних, які б свідчили про неможливість ОСОБА_5 при значному зниженні чи відсутності зору підписати текст заповіту, складеного 31.07.2015 року немає / а.с. 96-105 т.3/.

В свою чергу, висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину самостійно прочитати заповіт та підписати його.

Так, відповідно показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , наданих в судовому засіданні першої інстанції, ОСОБА_5 , мала вади зору, але вони не позбавляли останньої можливості підписувати документи та здійснювати дрібні побутові роботи, такі як отримання картки банку, про що самостійно розписалася, в присутності працівника Банку, пересуватися без сторонньої допомоги, перегляд телевізійних програм.

Відповідно до показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , померла була сліпа та немогла пересуватися без сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_17 , яка на той час працювала секретарем сільської ради та посвідчувала оспорюваний заповіт, пояснила, що заповідач самостійно прочитала заповіт, нею уточнювалося чи розуміє вона його зміст та отримала стверджувальну відповідь, про те, що вона погано бачить ОСОБА_5 їй не повідомляла, з її поведінки не вбачалося, що вона не бачить, тому необхідності залучення свідків при складанні та посвідченні заповіту не було.

Відповідно пояснень лікарів офтальмологів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які ознайомившись з медичними документами, наявними в матеріалах справи, вказали, що з відповідним діагнозом ОСОБА_5 могла б мати першу чи другу групу інвалідності по зору, такий стан значно обмежував її у русі. Проте, колегією суддів враховується, що відповідні пояснення були надані без врахування даних амбулаторної картки померлої з Київського центру Мікрохірургії ока Полтавське відділення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи докази у справі, в зв`язку з тим, що відсутні достатні медичні дані, які є об`єктивними у справі, суперечливість показань свідків, колегія суддів доходить висновку, що на день підписання оспорюваного заповіту не підтверджено неспроможність ОСОБА_5 прочитати складений заповіт, а є припущення, тому відсутні підстави вважати, що останній складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав, в зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню вказаний судовий збір підлягає стягненню з позивача.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Антоненко Лариси Володимирівни, Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ О.О.Панченко ________________В.П.Пікуль