УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2019 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Якуші Н.В.

при секретарі Коваль А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, про примусове входження до житлового приміщення боржника,-

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про примусове входження до житлового приміщення боржника та передано у провадження судді Якуші Н.В. 10.05.2019 року, про що свідчить запис в контрольному журналі судових справ та інших матеріалів, переданих до розгляду судді 10.05.2019 року.

В обґрунтування подання заявник посилається на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №58918812 (АСВП№58917280, 58918213) на загальну суму з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, всього 30620059,3 гривень з примусового виконання виконавчих документів: з примусового виконання виконавчих листів №2-880/09 від 03.10.2011 року, виданого виконавчий лист №640/19631/18, виданий 01.04.2019 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачений судовий збір у розмірі 8810 грн.; виконавчий лист №640/19631/18, виданий 01.04.2019 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму боргу за договором позики від 09.12.2009 року в розмірі 27789511,00 грн. Зазначає, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав та ухиляється від його виконання в примусовому порядку.

Приватний виконавець Близнюков Ю.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про місце і час розгляду подання, вказав у поданні, що просить розглядати справу за його відсутністю.

З урахуванням того, до відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України на суд покладено обов`язок негайно розглянути подання, але не наступного дня з дня надходження до суду, то неявка до суду державного виконавця, який належним чином повідомлений, не є перешкодою у розгляді справи по суті.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року , Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року), стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Встановлено, що приватний виконавець в обґрунтування зазначеного подання посилається на невиконання боржником ОСОБА_1 судового рішення та недопущення останнім 08.05.2019 року приватного виконавця для проведення виконавчих дій за адресою, зазначеною у виконавчому листі: до квартири АДРЕСА_1 , про що було складено відповідний акт приватного виконавця.

Разом з тим, подання приватного виконавця не містить доказів того, що боржник повідомлявся про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження, надані до суду, взагалі не містять доказів того, що вимога виконавця про надання доступу до житла була направлена боржнику. Більш того, матеріали виконавчого провадження не містять належних даних щодо власника квартири, в якій приватний виконавець мав намір провести виконавчі дії, як і не місять вони доказів, що у цій квартирі знаходиться майно, що належить боржникові, що на думку суду взагалі може призвести до порушення прав третіх осіб, на праві власності яких, знаходиться квартира, зазначена у виконавчому листі.

Всі ці вищенаведені обставини, про які вказано вище свідчать про передчасність та необґрунтованість подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, а тому і підстав для задоволення даного подання суд не вбачає станом на теперішній час.

Дані питання є важливими при вирішенні судом подання про примусове входження до житла боржника, і при цьому суд керується необхідністю дотримання вимог чинного законодавства України з метою не порушення прав інших осіб, які є можливими власниками житла, входження до якого просить виконавець, та не допущення процесуальних вимог щодо проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності та давши їм оцінку, суд дійшов висновку про передчасність подання, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259-261, 353, 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, про примусове входження до житлового приміщення боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвалу підписано 11.05.2019 року.

Суддя Н.В. Якуша