ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/2430/19

провадження № 22-ц/4809/945/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),

судді Єгорова С.М.; Кіселик С.А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про визнання недійсним наказу та поновлення на роботі.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області ( далі ГУ ДКСУ у Кіровоградській області) про визнання недійсним наказу та поновлення на роботі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Згідно з поданою апеляційною скаргою просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2019 року та прийняти постанову про направлення матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваною ухвалою їй було відмовлено у відкритті провадження у справі за її позовом до ГУ ДКСУ у Кіровоградській області про поновлення на роботі з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також роз`яснено право на звернення з даним позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду. Не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що її діяльність на посаді головного спеціаліста відділу звітності ГУ ДКСУ у Кіровоградській області не має прямого відношення до публічної служби, а тому висновок суду щодо застосування до спірних правовідносин п. 2 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України щодо поширення юрисдикції адміністративних судів на справи з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, є помилковим. За доводами ОСОБА_1 , постановляючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції не дотримано норм процесуального права.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження.

13 травня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким ГУ ДКСУ у Кіровоградській області вважає ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2019 року такою, що винесена з дотриманням всіх норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні. Судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДКСУ у Кіровоградській області про поновлення на посаді державної служби, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів України (а.с. 24).

Відповідно до ухвали від 14 травня 2019 року, апеляційним судом закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограді від 1 квітня 2019 року; справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Сторонами до апеляційного суду подано заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 34, 36).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши оскаржувану ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступного.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Поряд з цим, згідно з вимогами п.2 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАСУ, публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними законами, до яких, зокрема, відноситься Закон України «Про державну службу».

У Законі України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», який набув чинності 01 червня 2016 року, закріплено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ст. 1 Закону).

Тобто, під час вирішення питання, чи займала посаду, яка відноситься до посади державного службовця, судам необхідно з`ясувати, чи подавав він декларацію до зарахування на посаду, чи приймав відповідну присягу, чи мав право на присвоєння спеціального звання чи рангу державного службовця.

Саме до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 07 листопада 2018 року по справі № 428/12596/16-ц (провадження № 14-344цс18).

У даній справі апеляційним судом встановлено,що наказом начальника ГУ ДКСУ у Кіровоградській області від 28 січня 2016 року № 36-к ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу звітності про виконання місцевих бюджетів управління консолідованої звітності Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області в порядку переведення з Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області з посадовим окладом згідно з штатним розписом та із присвоєнням їй 13 рангу 6 категорії посад державних службовців, як таку, що успішно пройшла стажування. За записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , стаж державної служби станом на 29 січня 2016 року становить 03 роки 03 місяці 13 днів (а.с. 25).

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУ ДКСУ у Кіровоградській області від 21 червня 2016 року № 213-к, на підставі ст. 39 Закону України «Про державну служба» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та керуючись п. 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», головному спеціалісту режимно-секретної роботи Управління Щербак ОСОБА_2 .С. з 01 травня 2016 року присвоєно 8 ранг категорії В посад державних службовців (а.с. 26).

07 листопада 2018 року, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року у справі № 405/5930/18, п. 1 ч. 1 ст. 83, п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 08 листопада 2018 року звільнено з посади головного спеціаліста відділу звітності про виконання місцевих бюджетів управління консолідованої звітності у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» (а.с. 27).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на дату звільнення), державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст. 84 цього Закону).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на дату звільнення) визначено, що підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року у справі № 405/5930/18, текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення; накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

У зазначеному судовому рішенні судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», станом на 22 жовтня 2017 року не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України.

Колегією суддів враховується, що згідно з «Приміткою» до ст. 172-6 КУпАП України, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 , займаючи посаду головного спеціаліста відділу звітності про виконання місцевих бюджетів управління консолідованої звітності ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, належала до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, з наявних у справі матеріалів вбачається, що до призначення ОСОБА_3 на посаду головного спеціаліста відділу звітності про виконання місцевих бюджетів управління консолідованої звітності ГУ ДКСУ у Кіровоградській області в порядку переведення, остання займала посаду державної служби у Кіровоградській ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області; наказом про призначення на посаду від 28 січня 2016 року та наказом про присвоєння рангів від 21 червня 2016 року скаржнику присвоювався ранг відповідної категорії посад державних службовців; скаржника притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції». Саме з посади головного спеціаліста відділу звітності про виконання місцевих бюджетів управління консолідованої звітності ГУ ДКСУ у Кіровоградській області скаржник була звільнена наказом від 07 листопада 2018 року на підставі норм Закону України «Про державну службу».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач займала посаду державної служби та звільнена з посади державного службовця.

Як зазначалось вище, нормами ст. 4 КАСУ до публічної служби віднесено, зокрема, державну службу.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ДКСУ у Кіровоградській області про поновлення на роботі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом звернення з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду. Отже, суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою останньої.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону.

В межах доводів та вимог апеляційної скарги підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 30 травня 2019 року.

Головуючий суддя: Л.М. Дьомич

Судді:

С.М. Єгорова

С.А. Кіселик