ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» травня 2019 року

м. Харків

справа № 645/6242/18-ц

провадження № 22ц/818/2632/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 .,

відповідач - ОСОБА_2 .

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року в складі судді Іващенко С.О.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що 23 березня 2017 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, від якого вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею по АДРЕСА_1 , батько дитини проживає окремо.

Вказала, що 09 жовтня 2018 року за її заявою Фрунзенським районним судом м. Харкова видано судовий наказ по справі № 645/5975/18, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до повноліття дитини, тобто відповідач, станом на момент подання позову, мав сплачувати 779,50 грн.

Зазначила, що на її думку, відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він проживає фактично зі своїми батьками, інших неповнолітніх дітей або будь-яких інших непрацездатних родичів на утриманні не має; стан його здоров`я задовільний, він регулярно їздить за кордон на заробітки, однак приховує свій реальний дохід для ухилення від сплати аліментів у належному розмірі та уникнення додаткових витрат на дитину.

Вказала, що їй доводиться прикладати чимало зусиль для належного виховання сина, оскільки вона прагне надати дитині всі необхідні умови для гармонійного розвитку, тому відповідально відноситься до своїх материнських обов`язків. Наприклад, разом з сином регулярно відвідує авторську школу плавання ОСОБА_4 для заняття оздоровчою гімнастикою та плаванням.

Зазначила, що у зв`язку з фізичним розвитком сина, їй необхідно часто самостійно купувати новий одяг для нього, крім того, вона здійснює чималі витрати на супутні товари (ліки, підгузники тощо).

Просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року по справі № 645/5975/18 з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000, 00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі нею позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково, збільшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2000,00 грн. щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; зазначено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що твердження позивача, про те, що він, начебто, регулярно їздить за кордон на заробітки є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами; що з 16 січня 2019 року він працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МІТ СПАЙС» комірником та отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 4700,00 грн., а з урахуванням утримань - 3783,50 грн.; що за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн.; що після припинення сімейних стосунків він віддавав ОСОБА_1 кошти на утримання сина особисто, а після стягнення з нього аліментів судовим рішенням, почав перераховувати аліменти на її банківський рахунок та наразі заборгованість зі сплати аліментів на її утримання та утримання їх спільного сина відсутня; що він бере активну участь у вихованні сина та забирає його до себе на вихідні дні та влітку, купує одяг, продукти харчування та іграшки, надсилає позивачу гроші на оплату ліків та щеплень.

06 травня 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга - необгрунтованою. При цьому вказала, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він проживає з батьками, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних родичів на утриманні не має. Стан здоров`я відповідача задовільний. Він приховує свій реальний дохід задля ухилення від сплати аліментів у належному розмірі та уникнення додаткових витрат на дитину.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділу майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено необхідність збільшення розміру аліментів.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_1 . Фрунзенським районним судом м. Харкова видано судовий наказ по справі № 645/5975/18, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до повноліття дитини (а. с. 8).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку (а. с. 90-91).

Із довідки № 30 від 01 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МІТ СПАЙС» з 16 січня 2019 року на посаді комірника. Його дохід за період з 16 січня 2019 року по 31 березня 2019 року склав 12085, 71 грн., а саме, за січень 2019 року йому нараховано 2685, 71 грн., за лютий 2019 року - 4700,00 грн., за березень 2019 року - 4700,00 грн. З його заробітної плати, починаючи з січня 2019 року здійснено утримання. Зокрема, у січні 2019 року - 523, 72 грн., отримано ОСОБА_2 - 2161, 99 грн., у лютому 2019 року - 916, 50 грн., отримано - 3783, 50 грн., у березні 2019 року - 916, 50 грн., отримано - 3783, 50 грн., а всього ним отримано - 9728, 99 грн. Інших доходів у ОСОБА_2 немає.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішеням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, розмір аліментів може бути збільшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

В своїй позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що у відповідача з моменту ухвалення судових рішень про стягнення аліментів на її користь до досягнення дитиною трирічного віку та користь дитини покращився майновий стан відповідача, оскільки відповідач проживає фактично зі своїми батьками, інших неповнолітніх дітей або будь-яких інших непрацездатних родичів на утриманні не має; стан його здоров`я задовільний, він регулярно їздить за кордон на заробітки, однак приховує свій реальний дохід для ухилення від сплати аліментів у належному розмірі та уникнення додаткових витрат на дитину, однак жодних доказів на підтвердження покращення майнового стану відповідача не надала.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач сплачує позивачу як аліменти на утримання дитини, так і аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Заборгованості по сплаті аліментів у нього немає. Позивач разом з дитиною проживає в квартирі відповідача та комунальні послуги не сплачує.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що ОСОБА_2 регулярно їздить за кордон на заробітки, тому його реальний дохід більший, ніж він вказує, є припущеннями ОСОБА_1 , які не можуть бути доказами обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Матеріали справи свідчать про те, що з 16 січня 2019 року він працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МІТ СПАЙС» на посаді комірника. Місцезнаходження товариства: с. Вільхівка, вулиця Комплексна, будинок № 1.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона понесла значні витрати на дорогі вакцини для щеплень сина не є самостійною підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перераховано кошти ОСОБА_1 на проведення щеплень, (а. с. 92, 93).

Таким чином, доказів того, що змінився матеріальний або сімейний стан ОСОБА_1 або ОСОБА_2 , доказів наявності у відповідача додаткових доходів, погіршення стану здоров`я позивача або дитини настільки, що це позначилося на матеріальному становищі сім`ї або інших відомостей, які б свідчили про необхідність збільшення розміру аліментів, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Разом з тим, матеріали справи свідчать по те, що ОСОБА_2 бере активну участь у вихованні та утриманні дитини, перераховує додаткові кошти для придбання медикаментів та продуктів харчування для дитини.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що вона несе витрати на спільне відвідування з сином авторської школи плавання ОСОБА_4 для заняття оздоровчою гімнастикою і плаванням, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі витрати мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України.

Враховуючи недоведеність зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та відсутність підстав для зміни розміру аліментів судова колегія вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не вбачається.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, судова колегія вважає, що суд не дослідив і не надав належної оцінки наданим доказам у справі, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з відмовою позивачу в задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду від 06 березня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.