Справа № 342/1395/18
Провадження № 2/342/235/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

за участю

представника позивача Кравчука Я.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 22.01.2016 року звернулась до них про надання допомоги як малозабезпеченій сім`ї. 11.02.2016 року було зроблено розрахунок державної соціальної допомоги та було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. 14.07.2016 року, 31.01.2017 року, 28.07.2017 року та 25.01.2018 року відповідач зверталась з аналогічними заявами про надання допомоги. І всі рази ними приймалось рішення про надання допомоги. 11.04.2018 року їх працівниками було проведено перевірку правильності та повноти інформації, що надавалась заявником. В ході перевірки ними було з`ясовано, що у власності заявниці перебуває два автомобілі Mercedes-Benz Vito 108 та Volkswagen Transporter відомості про які вона приховала. Також 11.04.2018 було прийнято рішення про припинення виплати допомоги. Вони звертались до відповідача з повідомленням про необхідність повернути надмірно отриманих коштів. І у зв`язку із небажанням відповідачки добровільно сплатити ці кошти вони звернулись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача просив їх позовну заяву задовольнити з підстав зазначених в позові. Ствердив, що в результаті проведення планової ревізії Державною аудиторською службою та перевірки проведеної їх працівниками, було встановлено, що відповідачці здійснено переплату коштів в сумі 86208,62 грн. Дані кошти відповідачкою добровільно не повернуто.

Відповідач подала відзив на дану позовну заяву. У відзиві ствердила, що нею не вчинялось навмисних дій по приховуванню права власності на автомобілі. Автомобілі, про які зазначено в позові, фактично вибули з її користування в 2013 році, а за отриманням допомоги вона звернулась в 2016 році. Дані факти можуть підтвердити свідки, яких просила допитати в судовому засіданні. Ствердила, що відсутні докази, що її малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування чи відпали підстави для отримання нею відповідних виплат. Просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач також просила відмовити в позові. Ствердила, що автомобілі хоч і зареєстровані на неї, але вона ними не користується з 2013 року бо вони були продані. Ствердила, що це підтверджується документами які вона надала подаючи відзив та може підтвердитись показаннями свідків, яких просила допитати.

Суд вислухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що:

22.01.2016 року ОСОБА_1 звернулась до УПСЗН Городенківської РДА про надання допомоги як малозабезпеченій сім`ї. До заяви додала довідки про склад сім`ї, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальних допомог, довідки про розмір земельної ділянки. І 11.02.2016 року УПСЗН Городенківської РДА було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

З аналогічними заявами вона зверталась ще і 14.07.2016 року, 31.01.2017 року, 28.07.2017 року та 25.01.2018 року. По яких УПСЗН Городенківської РДА приймались аналогічні рішенні від 27.07.2016 року, 02.02.2017 року, 04.08.2017 року та 31.01.2018 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

ОСОБА_1 звертаючись із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, вказувала, що зареєстрованих транспортних засобів у членів сім`ї не має.

В додатках до заяви відповідач надавала декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. В розділі IV декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги нею було зазначено, що зареєстрованих транспортних засобів у членів сім`ї не має.

В ході проведення перевірки, після проведення ревізії Державною аудиторською службою, працівниками УПСЗН Городенківької РДА, що підтверджено і показаннями свідка ОСОБА_2 , було прийнято рішення від 11.04.2018 року про припинення виплати допомоги ОСОБА_1 так як було ними з`ясовано, що на неї зареєстровано два автомобілі Mercedes-Benz Vito 108 та Volkswagen Transporter .

У добровільному порядку переплата соціальної допомоги відповідачем не відшкодована (а.с.8-61).

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250.

Абзацом третім частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Відповідно до частини четвертої статті 7 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

За правилами пункту 28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України).

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В судовому засіданні також встановлено, що звертаючись по допомогу в 2016 році ОСОБА_1 фактично не була власником автомобілів Mercedes-Benz Vito 108 та Volkswagen Transporter з 2013 року. Оскільки автомобіль Mercedes-Benz Vito 108 нею було відчужено 20.02.2013 року по довіреності, що підтверджується копією довіреності від 22.02.2013 року з правом користування та продажу автомобіля і копіями страхових полісів на прізвище особи зазначеної в довіреності.

Також дана інформація підтверджена і свідком ОСОБА_3 , яка ствердила, що обидва автомобілі не перебувають у власності ОСОБА_1 , а були нею продані ще в 2013 році. Автомобіль Volkswagen Transporter куплений жителем їх села в 2013 році і до цього часу він ним користується.

Також свідок ОСОБА_4 ствердив, що автомобіль Volkswagen Transporter т4 фактично був придбаний його братом, який зараз перебуває за кордоном. Але гроші за автомобіль, від імені брата, який на той час також був за межами України, в березні 2013 року, передавав він і на даний час він користується цим автомобілем бо брата нема дома. Він зробив і страховку на вказаний автомобіль на своє ім`я. Автомобіль брат не перереєстровував бо вони є жителями одного села з ОСОБА_1 і знають один одного.

Дані факти також ніким не спростовано в судовому засіданні.

Статті 12 та 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї, ОСОБА_1 не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, не мала мети щодо навмисного приховання нею цих даних. Оскільки Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім`ями, у власності яких є транспортні засоби, але на момент звернення ОСОБА_1 близько трьох років вже не користувалась автомобілями які відчужила в лютому - березні 2013 року тому і не вважала їх своєю власністю.

Суд такі дії, як недекларування відповідачем транспортних засобів, не може розцінювати як навмисне подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру з січня 2016 року, оскільки автомобілі, які було виявлено службою соціального захисту населення в квітні 2018 року, тобто уже після прийняття неодноразового рішення про надання соціальної допомоги, фактично перебувають у користуванні третіх осіб з 2013 року.

Наявність зареєстрованих за відповідачем автомобілів не позбавляє малозабезпечену сім`ю права на отримання державної соціальної допомоги на підставі частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Установлено, що ОСОБА_1 отримувала виплати як малозабезпечена сім`я. Заяви і необхідні документи для отримання соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я подавала до позивача п`ять разів починаючи із січня 2016 року. Про існування будь-яких перешкод для встановлення правдивості даних у поданих нею документах працівниками УПСЗН Городенківської РДА починаючи з січня 2016 року і на протязі часу якого приймалось рішення про задоволення чи у відмові у задоволенні заяви ОСОБА_1 , як того вимагає чинне законодавство, суду не було надано. Як і не доведено в судовому засіданні, що дії відповідача були навмисними з приводу не зазначення відомостей про право власності на автомобілі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши відсутність обставин, які б свідчили про незаконне нараховування соціальної допомоги відповідачу внаслідок зловживань з її боку, також враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї у сумі 86 208,62 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря, тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273,352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої соціальної допомоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місцезнаходження позивача Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації - вул. Шевченка,77, м. Городенка, Городенківський район, Івано-Франківська область, .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 10.05.2019 року.

Суддя: Гайдич Р. М.