ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м. Харків

справа № 644/7768/17

провадження № 22-ц/818/1611/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Горішний Євгеній Вікторович,

третя особа: ОСОБА_3 ,

третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,

третя особа: ПАТ «Комерційний Індустріальний банк»,

третя особа: ТОВ «Фінансова компанія АНСУ»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Горішного Євгенія Вікторовича, треті особи у справі: ОСОБА_3 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», ТОВ «Фінансова компанія АНСУ» про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року в складі судді Бугери О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Горішного Євгенія Вікторовича, треті особи у справі: ОСОБА_3 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», ТОВ «Фінансова компанія АНСУ» в якому просив визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що була проведена 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Горішним Євгенієм Вікторовичем на ім`я громадянина ОСОБА_2 .

Позов мотивовано тим, що між третьою особою ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір та в той же день між позивачем, третьою особою, померлою ОСОБА_5 та банком було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки виступила двокімнатна квартира, що належить на праві спільної сумісної власності позивачу, його дружині, яка є третьою особою у справі та покійній ОСОБА_5 .. Всупереч вимогам закону відбулось укладання договорів уступки права вимоги між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», який в свою чергу уступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія АНСУ», які в свою чергу уступили право вимоги відповідачу ОСОБА_2 Позивач вказує, що договори про уступку права вимоги та реєстрація права власності іпотекодержателя є незаконними та підлягають скасуванню. Договори про уступку права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки оскаржені до суду окремим позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 року була частково задоволена заява позивача та накладена заборона на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову з огляду на те, що за договором відступлення права вимоги від 30.06.2017 року, він набув статус іпотекодержателя нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Станом на дату відступлення вимоги за кредитним договором заборгованість ОСОБА_3 становила 232010,88грн., новим іпотекодержателем були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, які не були задоволені. Відповідач, як новий іпотекодержатель звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя та зареєстрував право власності на вказану квартиру. Порядок набуття ним права власності був дотриманий.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечуючи проти задоволення позову, посилаючись на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось виключно у межах укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідачем приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Горішним Є.В. подано до суду письмові заперечення проти позову та вказано, що процедуру реєстрації проведено з дотриманням усіх вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія АНСУ» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та повідомив, що з вимогами позивача вони не згодні, оскільки відступлення прав вимоги відбулось відповідно до вимог статей 512-519, частини 3 статті 656 ЦК України та статті 24 Закону України «Про іпотеку».

Представник третьої особи ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та повідомив, що позовні вимоги є безпідставними.

Представники третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв не подавали, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсною та скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що проведена 26.10.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішним Є.В. за іпотекодержателем ОСОБА_2 , номер запису права власності 23081584.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на відсутність проведення оцінки спірної квартири, як підстави для скасування реєстрації права власності є незаконним.

Крім того, до матеріалів справи було долучено доказ того, що ОСОБА_2 письмово повідомив іпотекодавців, розмістивши письмове оголошення у офіційному виданні - газеті «Урядовий кур`єр» № 164 (6033) від 05.09.2017 року. Окрім того, ОСОБА_2 направляв іпотекодавцям лист, докази чого містяться у матеріалах справи, однак іпотекодавці листа не отримали та, на думку відповідача, уникали його отримання. Саме тому, вважає, що повідомлення через оголошення у офіційному виданні - газеті «Урядовий кур`єр» є достатнім.

Вказує, що зазначене судом першої інстанції положення, що у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя, не є обов`язковим саме для здійснення державної реєстрації права власності, а отже не може бути підставою для скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірну квартиру.

Твердження, щодо неможливості реєстрації права власності за Іпотекодержателем у зв`язку з наявністю судового рішення в якому встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки є хибним, з огляду на те, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/12184/15-ц до сьогоднішнього часу не виконане, реалізація предмету іпотеки на прилюдних торгах не проводилася.

Зазначив також , що вказана справа не підлягає розгляду в межах цивільного судочинства. Статтею 19 ЦПК України визначено перелік справ, які відносяться до юрисдикції загальних судів. Водночас справи про виключно публічно-правові спори не відносяться до їх юрисдикції. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року по справі № 644/7768/17 було скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду у місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Водночас поряд з вимогами щодо реєстраційних дій позивачем не було подано жодних майнових вимог.

Всупереч вимогам законодавства вищевказаним рішенням суду першої інстанції не поновлено іпотеку на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки, серія та номер: 1700, виданий 20.07.2007, видавник: Четверта Харківська державна нотаріальна контора, договір іпотеки посвідчив державний нотаріус Козелько Т.М. Водночас з метою відновлення порушеного права відповідача на отримання предмета іпотеки, суд мав поновити реєстраційний номер іпотеки 21179561 від 20.07.2007 року та реєстраційний номер обтяження 5340519 від 20.07.2007 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

20 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/1422/82/89715 згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 154530грн. зі сплатою встановлених договором відсотків за користування кредитом строком до 20 липня 2017 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, 20 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», з одного боку та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , з іншого боку, було укладено договір іпотеки №014/1422/82/89715/1, згідно умов якого останні передали в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 , який належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації Державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 26 січня 1999 року за реєстровим №7-99-139108 та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 09 лютого 1999 року, номер запису № 11-7-14843 за реєстровим №19630222.

30 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/1422/82/89715 від 20 липня 2007 року, згідно умов якого ТОВ «АНСУ» набув всі права вимоги за кредитним договором та набув статусу нового іпотекодержателя.

30 червня 2017 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/1422/82/89715 від 20 липня 2007 року згідно умов якого ТОВ «АНСУ» відступив на користь ОСОБА_2 всі права вимоги за кредитним договором та останній набув статусу нового іпотекодержателя.

26 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Горішного Є.В. із заявою про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , до заяви ним було додано копію письмової вимоги про усуненні порушень, документи, що підтверджуються наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцями вищезазначеної письмової вимоги.

Відповідно до Інформаційної довідки від 29 листопада 2017 року приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В. 26 жовтня 2017 року було здійснено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки та договорів про відступлення права вимоги.

В обгрунтування наявності підстав для скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію, ОСОБА_1 вказував на порушення нотаріусом законодавчо встановленого порядку здійснення такої реєстрації.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 вказаного Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 даного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вказаного Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно п.п5.2, 5.5 та 5.5.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, який зазначено у кредитному договорі, якщо в момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

У випадку невиконання іпотекодавцем або позичальником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язання за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки.

У відповідності до ст.36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором. В цьому випадку цей договір (застереження п.5.5.1) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року, чинного на момент прийняття приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В. рішення про державну реєстрацію, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля іпотекодержателя та вчинення ним дій, передбачених законом.

Судом апеляційної інстанції установлено, що при зверненні ОСОБА_2 до приватного нотаріуса, ним було надано наступні документи:

-оригінал договору іпотеки, який містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки;

-копії договорів про відступлення права вимоги;

-докази про повідомлення Боржника та Іпотекодавців (три копії письмових вимог, три рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, три описи вкладення, три квитанції про оплату цінних листів, газета «Урядовий кур`єр» №164 від 05 вересня 2017 року, де міститься оголошення про вимогу до іпотекодавців (в т.ч. боржника);

-докази сплати адміністративного збору.

Таким чином, ОСОБА_2 , як особа, до якої перейшло відповідне право вимоги за кредитним та іпотечними договорами від 20 липня 2007 року, на підставі укладеного 30 червня 2017 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_2 договору про відступлення права вимоги, звернувся із заявою до приватного нотаріуса про здійснення ним державної реєстрації його права власності на іпотечне майно, при цьому надавши усі документи, необхідні для здійснення нотаріусом вказаної реєстраційної дії.

Що стосується доводів позивача, що ніхто з боржників не отримував письмової вимоги щодо погашення заборгованості безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із змісту письмових вимог на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , від 23 серпня 2017 року рекомендовано боржникам протягом 30 днів з моменту отримання вказаної вимоги погасити заборгованість за кредитним договором в розмірі 232010,88грн.

Згідно матеріалів справи на адресу ОСОБА_2 (зазначену в рекомендованих повідомленнях) повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень направлених на адресу позивачів. (а.с.147-150 т.1).

Відповідно до копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали цінні листи №758, №144 та №740 відповідно 23 вересня 2017 року. Про вручення цих цінних листів стоїть відповідна відмітка поштового відділення та на підтвердження цього факту стоять підписи як працівника поштового зв`язку, так і отримувачів.

Згідно відповіді Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» № 21-П-3103 від 22 лютого 2018 року згідно виробничих документів відділення поштового зв`язку листи з оголошеною цінністю №758, № 144 та №740 на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . відповідно було вручено одержувачу 12 жовтня 2017 року особисто.

Дана інформація також підтверджується й наданими роздруківками з сайту відстеження посилки «Укрпошти», де зазначено, що відправлення за номерами 758, 144 та 740 були вручені адресату (одержувачу) особисто 12 жовтня 2017 року .

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача надала копії зворотних повідомлень про отримання вимог.

Щодо того, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла, а тому не могла отримати письмової вимог, колегія зазначає наступне.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містять виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленими підставами у ст.593 ЦК України.

Смерть іпотекодавця не визначена вказаним Законом як підстава для припинення іпотеки.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Як передбачено ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Доказів того, що ОСОБА_2 було відомо про смерть ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року матеріали справи не містять та позивачем не надано.

Відмітки працівника поштову зв`язку на зворотному поштову повідомленні про вручення, яке направлялося на ім`я ОСОБА_5 , що останні померла не міститься.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримавши письмову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором мали змогу повідомити ОСОБА_2 щодо смерті ОСОБА_5 Проте, вимоги останні проігнорували та не виконали свій обов`язок передбачений ч.1 ст.1281 ЦК України.

У зв`язку із наведеними, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій приватного нотаріуса ХМНО Горішного Є.В. при проведенні ним державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи позивача стосовно неможливості реєстрації права власності за Іпотекодержателем у зв`язку з наявністю судового рішення в якому встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, колегією суддів не приймаються.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2016 року у справі №644/12184/15-ц стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/1422/82/89715 від 20 липня 2007 року у розмірі 60967,87грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/1422/82/89715 від 20 липня 2007 року, яка станом на 01 грудня 2015 року, становить 60967,87грн., та складається з: 6078,07грн. - заборгованість за процентами (в тому числі прострочена заборгованість за процентами 5511,21грн.), 54889,80грн. - поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню (у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 8630,76грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації Державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 26 січня 1999 року за реєстровим №7-99-139108 та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 09 лютого 1999 року, номер запису №11-7-14843 за реєстровим №19630222, шляхом продажу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

На підставі вказаного рішення 27 липня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи, які пред`явлені на виконання до Орджонікідзевського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

Постановами державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 07 жовтня 2016 року відкриті виконавчі провадження №52570245 та 52569893.

Згідно листа Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районам м. Харкова від 17 жовтня 2018 року заборгованість в рамках виконавчих проваджень складає 39695,14грн.

Отже, будь-яких доказів виконання рішення суду позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення позову без задоволення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що вказана справа не підлягає розгляду в межах цивільного судочинства, колегією суддів не приймаються, оскільки позивач оскаржує дії нотаріуса як державного реєстратора з приводу розгляду заяви третьої особи і стосуються її речових прав на нерухоме майно. Це узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду , висловленій у Постанові від 28.11.2018 року № 490/5986/17.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судовий витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Горішного Євгенія Вікторовича, треті особи у справі: ОСОБА_3 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», ТОВ «Фінансова компанія АНСУ» про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки - залишити без задоволення.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,21грн. (одну тисячу п`ятдесят сім гривень 21 коп.), у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 04 червня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко