ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2019 року

м.Харків

справа № 627/909/16-ц

провадження № 22-ц/818/2597/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Харченка С.М., в залі суду в місті Богодухів Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 71 913,10 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 15 730 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними належними доказами. Висновки судової економічної експертизи від 20.11.2018 року повинні бути оцінені судом з урахуванням наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачки за кредитним договором та виписками по рахункам. Крім того, ОСОБА_1 не надала до суду доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором. ПАТ «Дельта Банк» вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є недоведені належними доказами, оскільки документально не підтверджена заявлена позивачем сума заборгованості за кредитним договором. Долучені ПАТ Дельта Банк до матеріалів справи копії документів (до заяв на переказ готівки, виписка з програмного комплексу),- не відповідають вимогам первинних документів (які мають бути на складені під час здійснення операції або безпосередньо після її закінчення), встановлених Національним банком України, а саме: не містять підписів (особових або цифрових) посадових осіб банку, відповідальних за здійснення операції.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 13 вересня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 159/ФК-07, за умовами якого Банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 60 000 грн. з розрахунку 18,3 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з «13» вересня 2007 року по « 12» вересня 2022 року. Мета кредитування - споживчі цілі. (а.с.5-10 т.1)

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку. Відповідно до п. 4.1 Договору в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (а.с.15-19 т.1).

Згідно додатків до витягу про передачу активів від ТОВ «Укрпромбанк» до AT «Дельта Банк» за договором від 30.06.2010 року, позивач набув права вимоги за кредитним договором в тому числі і від 13.09.2007 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 (а.с. 44, 51-54 т.1).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04.10.2012 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором від 13.09.2007 року у розмірі 71 913,10 грн. (а.с.134-135 т.2).

Як на підставу позовних вимог ПАТ Дельта Банк посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором від 13.09.2007 року відповідачка належним чином не виконала, тому наявні підстави для стягнення з неї суми заборгованості у розмірі 71 913,10 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21 лютого 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.09.2007 року у розмірі 71 913,10 грн. задоволено (а.с. 88-90 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2013 року рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 лютого 2013 року залишено без змін (а.с.120-122 т.1). Рішення набрало законної сили.

11 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 лютого 2013 року за нововиявленими обставинами, ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області скасовано вказане рішення суду першої інстанції, справа призначена до розгляду за нововиявленими обставинами (а.с.43-44 т.2). Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що нововиявленою обставиною суд вважав те, що позивачем пред`явлено до стягнення боржнику та поручителю за кредитним зобов`язанням різні суми заборгованості за одним і тим самим кредитним договором.

Судовим розглядом встановлено, що в березні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , як до поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.09.2007 року у розмірі 57 606,55 грн., з урахуванням уточнених позовних вимог Банк просив суд стягнути з поручителя заборгованість за договором у розмірі 87 779,80 грн., з яких: 49 778,04 грн. заборгованість за тілом кредиту та 38 001,76 грн. заборгованість за відсотками (а.с.154-156 т.1). Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 відмовлено з підстав ненадання доказів наявної заборгованості за кредитним договором (а.с.38-39 т.2). Рішенням суду апеляційної інстанції від 24 травня 2016 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено з підстав того, що Банк звернувся до поручителя після спливу шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України, тобто порука є припиненою (а.с.40-41 т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно з розрахунком заборгованості, станом на 04.10.2012 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором від 13.09.2007 року у розмірі 71 913,10 грн., з яких:

-49 778,04 грн. заборгованість за кредитом;

-22 135,06 грн. заборгованість за відсотками.

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачки підтверджується виписками по рахункам позичальника, які в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами та належними доказами здійснення господарсько-фінансової операції.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку, що вимоги позивача є недоведені належними доказами, оскільки документально не підтверджена заявлена позивачем сума заборгованості за кредитним договором.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За заявою представника відповідача, ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02 липня 2018 року призначено по справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса. На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

-чи підтверджується документально нарахована ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 87779,80 грн. за користування кредитом за кредитним договором № 159/ФК-07?

-якщо не підтверджується, то яка дійсна сума заборгованості по кредитному договору № 159/ФК-07 від 13 вересня 2007 року, з урахуванням проведених ОСОБА_1 виплат в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору?

Відповідно до висновків судової економічної експертизи № 17179 ід 20.11.2018 ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (а.с.108-116 т.3):

- по першому питанню: «Проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором Хї159/ФК-07 від 13.09.2007 року в розмірі 87779,80 грн. документально підтвердити не надається можливим, в зв`язку з відсутністю у матеріалах справи документів, що підтверджують суму оприбуткованого залишку ПАТ «Дельта Банк» за вказаним кредитом.;

-по другому питанню: «Для визначення суми заборгованості за кредитним договором №159/ФК-07 від 13.09.2007 року з урахуванням проведених ОСОБА_4 виплат в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору необхідно залучення до матеріалів справи виписки TOB «Укрпромбанк» по рахунках обліку основного боргу, простроченого основного боргу виписки за відсотками нарахованими за користування кредитними коштами (строкові та прострочені), та первинні документи (квитанції, платіжні доручення та Ін.) шо відповідно підтверджують проведення погашення зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є доведеними та обгрунтованими належними доказами, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечено отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (далі - Положення № 254), визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом певного періоду, та є підтвердженням виконаних операцій.

Відповідно до п. 1.3 Постанови Правління НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, яким затверджено Положення про організацію операційної діяльності в банках України, банки самостійно розробляють технології здійснення банківських операцій та визначають методи внутрішнього контролю за їх проведенням відповідно до законодавства України.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 13.09.2007 року, а також виписки по рахунку, що підтверджує розмір заборгованості боржника по тілу кредиту та по відсоткам (а.с.134-135).

При цьому відповідачкою не спростований розмір заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевказаного, наявні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов та апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 035,83 грн., з яких: 719,13 грн. сплачені позивачем при поданні позовної заяви та 1316,70 грн. при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №159/ФК-07 від 13.09.2007 року у розмірі 71 913,10 грн., з яких: 49 778,04 грн. заборгованість за кредитом та 22 135,06 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2 035,83 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук