Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/422/19

Номер провадження: 2/511/290/19

16 травня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

при секретарі - Томчук Є.П,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, та просить ухвалити рішення, яким:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження ;

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.09.2012 року по 08.09.2016 рік. За час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження . Ще до народження дитини, коли вона перебувала на п`ятому місяці вагітності, вони з відповідачем припинили сімейні відносини та будь-яке спілкування. Після народження дитини відповідач так ні разу і не бачив дитину, життям сина не цікавиться, своїх батьківських обов`язків не виконує, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не приймає участі в його утриманні та вихованні. Аліменти, стягнуті рішенням суду на утримання дітей, відповідач не сплачує та станом на 31.12.2018 року має заборгованість в розмірі 24064,04 грн. Вона самостійно забезпечує та виховує дитину. Вважає, що таке ставлення відповідача до дитини суперечить його інтересам, тому просить задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити , мотивуючи вимогами викладеними в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю , підтвердив, що дійсно він не спілкувався з дитиною з дня його народження участі в житті дитини не приймає, з позивачкою по справі живуть в різних містах і не спілкуються, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Представник третьої особи - служба по справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі надіслав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 2012 року по 2016 рік, що підтверджується рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.09.2016 року про розірвання шлюбу (а.с.10).

Від шлюбу у них народилися - син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , батьками яких зазначені - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи. (а.с.8).

ОСОБА_3 , після розірвання батьками шлюбу зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою квартального комітету «Петрівка» м.Жмеринки (а.с.11).

Відповідач по справі з дитиноою не проживає, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3. (а.с.21).

В подальшому позивач по справі 10.10.2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 10.10.2017року Жмеринським міськвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 225(а.с.7) .

Рішенням Жмеринського міскрайонного суду Одеської області від 17.12.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини були стягнуті аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.10.2015року і до досягнення дитиною повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3року .(а.с.9)

Відповідно розрахунку заборгованості по аліментах від 29.01.2019 року виданого старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 31.12.2018року складає 24064,04 грн. (а.с.12 -зворотній бік).

Згідно відповіді ЗДО № 8 «Барвінок» № 18 від 11.02.2019року на запит адвоката ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2року народження відвідує дитсадок з 02.08.2017року, приводить та забирає дитину з дитсадочка мати, бабуся та дідусь. Цікавиться дитиною та відвідує батьківські збори лише мати. Батько дитини - ОСОБА_2 , не цікавиться розвитком дитини та не відвідує батьківські збори. (а.с.15).

Згідно довідки КНП «Жмеринського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги « Жмеринської райорної ради від 07.02.2019року , виданої ОСОБА_1 , вона, як мати на огляди з приводу профілактичних щеплень і з приводу захворювань дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2року народження ( а.с.14).

Також судом встановлено, що службою у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , та надано висновок в якому зазначено, що відповідач покинув сім`ю, ще до народження дитини, тому Давід його навіть не пам`ятає. ОСОБА_2 не намагався приймати участі у вихованні сина , не цікавився його життям та здоровям не надавав допомоги на його утримання та забезпечення необхідним. Однак , після подачі позову до суду щодо позбавлення його батьківських прав, почав погашати заборгованість по аліментам та зі слів ОСОБА_1 вже сплатив 17000,00грн. На засідання Комісії ОСОБА_2 не з`явився, але надав заяву , в якій пояснив, що має бажання спілкуватися з дитиною та заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Однак не дивлячись на злісне ухилення відповідача від виховання власної дитини. Комісія прийняла рішення відмовити в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 вказав, що не згоден на позбавлення його батьківських прав та має бажання спілкуватися з дитиною. Відповідно служба у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області, вважає недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини.(а.с.43 ).

Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV).

Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України .

За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його спільної дитини на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувався з дитиною з дня її народження і не спілкується по теперішній час.

Наявність заборгованості по аліментах та ненадання будь-якого виду матеріальної допомоги колишній сім`ї свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитини належних умов життя, навчання, відпочинку.

При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дитини зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Відповідач ОСОБА_2 взагалі не бачиться з дитиною, не з"явився на засідання комісії щодо позбавлення його батьківських прав. В суді заявив, що згоден, щоб його було позбавлено батьвських праві відносно його сина.

Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати його, що є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини».

При прийняття рішення про задоволення позову, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, так як даний висновок прийнятий не по зібраним Комісією матеріалам справи, які підтверджують злісне ухилення відповідача від виховання та забезпечення власної дитини, а лише мотивовано заявою відповідача про незгоду щодо позбавлення його батьківських прав, що вочевидь не відповідає інтересам дитини і не може бути підставою для відмови в задоволенні позову при наявності належно зібраних, законних та допустимих доказів, що свідчать про свідоме, злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Тому суд вважає за необхідне позбавити батька ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження .

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 768,40грн.

На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 281-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , батьківських прав у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження , ІПН НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу на протязі 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини на протязі 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Панчук

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2019 року.