У Х В А Л А

04 червня 2019 року

м. Київ

справа № 753/9982/18

провадження № 22-ц/824/6337/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 11 березня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 21 квітня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для наведення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, надання суду відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку та оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Апелянту роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 272 ЦПК України копії судових рішень надсилаються учасникам справи, зокрема, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи убачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Судом неодноразово направлялася копія ухвали для виконання за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцезнаходженням відповідача, а також за адресою, зазначеною безпосередньо відповідачем в апеляційній скарзі, та на адресу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , проте конверти було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 107-114).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, судом вчинено всіх можливих та передбачених процесуальним законом дій для повідомлення апелянта про необхідність усунути недоліки апеляційної скарги, проте станом на 04 червня 2019 року особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 22 березня 2019 року недоліки.

Виходячи зі змісту частини другої статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

За обставин, коли апелянтом у встановлений судом строк станом на 04 червня 2019 року не усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме, суду апеляційної інстанції не надано клопотання про усунення недоліків із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також не надано відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку та оригіналу квитанції про сплату судового збору, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України та підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2018 рокувважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя В.А. Кравець