Провадження №2/523/545/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі, в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 14.11.2018р. звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з нього завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1000 грн..

Позов обґрунтований тим, що 27.12.2016 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 Транспортний засіб «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Daewoo Matiz». ПрАТ «СК «ВУСО» на виконання вимог умов вищевказаного договору 16.01.2017р. було перераховано суму страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_4 у розмірі 46102 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за полісом АК/1919229 в ПрАТ «СК Український страховий стандарт», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до ПрАТ «СК Український страховий стандарт» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, яке здійснило виплату в межах ліміту. Однак полісом №АК/1919229 було передбачено безумовну франшизу в розмірі 1000 грн., а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 1000 грн., яка згідно ст.9 ЗУ «Про страхування» відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. 18.04.2018р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 18/04/2018 про відступлення прав вимоги. У зв`язку із цим позивач згідно положень ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України, ч.1ст.512 ЦК України просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в межах розміру франшизи та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримує з підстав, зазначених в позовній заяві, та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог, в якій просив розглядати справу у його відсутності.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

25.01.2016 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01, предметом якого були майнові інтереси ОСОБА_4 , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Матеріалами справи встановлено, що 27.12.2016 року о 22.00 годині, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом бортовим, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 у м.Одеса по вул. Стовпова, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим порушив вимоги пункту 13.1, 11.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2017р., яка набрала законної сили 26.12.2017р., відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Згідно з нормою ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт ДТП 27.12.2016 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 360-02 від 16.01.2017р. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було здійснено розрахунок страхового відшкодування та проведено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 46102,00 грн.

Оскільки цивільна відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 як водія транспортного засобу марки «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , була застрахована за Полісом №АК/1919229 в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», то керуючись ст. ст. 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, ч.1 ст. 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом № НОМЕР_6 , однак згідно полісу страхування цивільно-правової відповідальності №АК/1919229 було передбачена, безумовну франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 1000 грн.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: ) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України).

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону 1961-ІV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6. ст. 36 Закону 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

18.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 .) укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а ФОП ОСОБА_1 отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 2-01 від 25.01.2016 року(а.с.9-11,12).

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_2 05.05.2018 року було направлено регресну вимогу № 360-02 про відшкодування збитків в порядку регресу рекомендованим листом №428, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.26,27). Однак вимоги щодо сплати суми франшизи в розмірі 1000 грн. відповідачем виконані не були.

В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то вимога відповідача підлягає частковому задоволенню пропорційно від задоволених вимог та категорії справи, а вимога позивача не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з нормами ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приймаючи до уваги представлені докази та розмір задоволених вимог, відсутність складності по даній справі та обсяг виконаних адвокатом робіт, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу позивачу підлягає задоволенню в сумі 4928,40 грн..

За таких обставин та враховуючи вимоги ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу в межах заявлених вимог, враховуючи визнання ОСОБА_2 позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279354-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп., витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 4928 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять вісім) гривень 40 коп. та судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано 26.04.2018 р.

Суддя: