ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/3262/18

провадження № 22-ц/822/390/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.

за участю секретаря Герман Я.В.,

представника позивача Роскрут В.В., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом приватного підприємства «Світвуд України» до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

встановив:

У квітні 2018 року приватне підприємство «Світвуд України» (далі - ПП «Світвуд України») звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Посилається на те, що 2 серпня 2012 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу обладнання №01/09, згідно якого відповідачка зобов'язалась продати, а підприємство придбати обладнання для деревообробної галузі на суму 2 625 517 гривень.

На виконання умов укладеного договору ПП «Світвуд України» сплатило ФОП ОСОБА_3 кошти в розмірі 682 785 гривень, що становить понад 25% від суми, яка була зазначена в договорі.

Однак, відповідачка умови укладеного між сторонами договору не виконала, а саме не здійснила передачу обладнання.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05 квітня 2017 року у справі №926/1475/15 стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ПП «Світвуд Україна» борг в сумі 682 785 гривень, яке в подальшому було скасовано постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 липня 2017 року і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Світвуд Україна» до ФОП ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 682 785 гривень відмовлено.

Зазначають, що факт перерахування грошових коштів ПП «Світвуд Україна» на рахунки ФОП ОСОБА_3 у вищевказаному розмірі встановлено рішеннями вищезазначених судів.

Просять суд стягнути з ОСОБА_3 на їх користь грошові кошти у розмірі 744 291 гривень 77 коп., що складаються: із безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 682 785 гривень за період з 30 серпня 2012 року по 14 червня 2013 року; процентів в розмірі 3% річних нарахованих за період з 30 березня 2015 року по 30 березня 2018 року в розмірі 61 506 гривень 77 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП «Світвуд Україна» безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 682 785 гривень за період з 30 серпня 2012 року по 14 червня 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки зазначене рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Світвуд Україна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17 грудня 2007 року була проведена державна реєстрація ОСОБА_3, як фізичної особи-підприємця (а. с. 32).

Укладаючи договір купівлі-продажу обладнання з розстроченням платежів № 01/09 від 21 серпня 2012 року, ОСОБА_3 діяла як фізична особа-підприємець (а.с.29-30).

17 травня 2017 року державним реєстратором внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.32).

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до ГПК України.

Відповідно до вказаних змін, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17.

Зважаючи на викладене, спір, який є предметом даної справи, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки він пов'язаний з господарською діяльністю, що раніше здійснювалася ОСОБА_3, як фізичною особою-підприємцем.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 377 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом приватного підприємства «Світвуд України» до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови - 03 травня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

судді (підпис) Н.Ю. Половінкіна

(підпис) О.О. Одинак

З оригіналом згідно: