Провадження №22-ц/812/781/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Біляєвої В.М.,

за участю: представника АТ «Державний ощадний банк України»

Гофман О.Є., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 521/11831/17 за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу, яку постановлено Центральним районним судом м. Миколаєва під головуванням судді Черенкової Н.П., у приміщенні цього суду 19 лютого 2019 року за заявою

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

про забезпечення позову шляхом накладення арешту у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, за участі третьої особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом, до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

У своїх позовних вимогах Банк просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №1670-н від 03 липня 2007 року у розмірі 16021,39 дол. США та 474 690,04 грн., звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб фургон вантажний малотонажний, марки Merсedes-Benz, 2002 року випуску, що належить ОСОБА_3 на праві власності шляхом продажу на прилюдних торгах.

Протокольною ухвалою суду від 7 грудня 2017 року відповідача ОСОБА_3 замінено на належного відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4 залучено, як третю особу без самостійних вимог (а.с. 83).

У поданій 19 лютого 2019 року заяві про забезпечення позову АТ «Державний ощадний банк України» просило накласти арешт на транспортний засіб - фургон вантажний малотонажний марки MERСEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що предмет застави реалізовано ОСОБА_3 без згоди банку, що суперечить положенням договору застави та ЗУ "Про заставу", не виключена можливість подальшого відчуження заставного автомобіля новим власником в ході розгляду справи, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову банку.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи не визнаних прав або інтересів позивача за захистом яких останній звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладання арешту на майно, є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим що не зважаючи на реєстрацію банком заборони на відчуження спірного автомобіля, як заставного майна, автомобіль було продано та зареєстровано за ОСОБА_2 за зміненими державними номерами. Вказана обставина, свідчить про високу ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного майна, що унеможливить виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.3 вказаної статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що призводить до незворотних наслідків.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Як вбачається з виділених матеріалів справи заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за кредитним договором №1670-н від 03 липня 2007 року у загальному розмірі 14569,58 дол. США (а.с. 34-37).

28 липня 2017 року даний позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, за участі третьої особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави пред'явлено до Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 1-4). Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі його ухвалення на користь позивача (а.с.57-58).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року накладено арешт на фургон вантажний малотоннажний марки MERСEDES-BENZ SPRINTER 131 СDI, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, яку направлено до виконання до Регіонального (територіального) сервісного центру ГСЦ МВС України (а.с. 65-66).

9 січня 2018 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва дана справа була прийнята до провадження.

АТ «Державний ощадний банк України», 19 лютого 2019 року до Центрального районного суду м.Миколаєва подало нову заяву про забезпечення позову, посилаючись на ті ж обставини, а також на те, що відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС у Одеській області відповідно до ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 21 серпня 2017 року, вбачається, що первинний реєстраційний номер вказаного транспортного засобу з НОМЕР_1 було змінено на НОМЕР_1.

Районний суд, відмовляючи в задоволенні вказаної заяви виходив з того, що позивачем не доведено необхідності в забезпеченні позову, а також що позивачем не надано звіт про оцінку майна, що не дає можливості визначить співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім цього, районний суд в оскаржуваній ухвалі також вказує на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року, якою вжито заходи забезпечення позову у даній справі, та одночасно зазначає про відсутність даних про її виконання.

Проте, таке твердження районного суду не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки в даних виділених матеріалах міститься повідомленням Регіонального (територіального) сервісного центру МВС України у Одеській області про те, що на вказаний транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_2 13 вересня 2017 року накладено обмеження у вигляді арешту та/або заборони на відчуження (а.с. 68). До того ж на вказане повідомлення, як зазначалося, позивач посилався у своїй заяві про забезпечення позову.

Враховуючи, що заходи забезпечення даного позову у спосіб запропонований позивачем вже застосовано та накладено арешт та/ або заборону на відчуження спірного автомобіля, власником якого зареєстровано відповідача у справі ОСОБА_2 та реєстраційний номер якого є саме НОМЕР_1, який вказано позивачем в заяві.

Враховуючи, що питання щодо забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на автомобіль фургон вантажний малотоннажний марки MERСEDES-BENZ SPRINTER 131 СDI, 2002 року випуску, про що просило АТ «Державний ощадбанк України» в заяві, яка розглянута Центральним районним судом м. Миколаєва, вже вирішено за заявою позивача Малиновським районним судом м. Одеси, а відповідно до наведених процесуальних норм не передбачено вжиття забезпечення позову тим же самим способом стосовно того ж самого майна двічі, вказана заява позивача до Центрального районного суду м. Миколаєва про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Таким чином, остаточний висновок районного суду щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову є вірним.

При цьому, хоча в оскаржуваній ухвалі суд також посилався як на підставу відмови в забезпеченні позову і на недоведеність такої необхідності, не надання звіту про оцінку автомобіля, на закінчення строку дії кредитного договору та строку виконання судового рішення, яким стягнуто кредитну заборгованість, що є зайвим через взаємовиключення одних підстав з іншими та стосується оцінки доказів у справі, проте таке не вплинуло на правильність вирішення заяви позивача, тому не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведені обставини, колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги не стосуються обставин подвійного забезпечення позову, а тому не є спростовними для наведених висновків.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 26 квітня 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова