Справа № 373/2348/16-ц
УХВАЛА

30 травня 2019 року м.Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

за участю секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав Хмельницькому справу № 373/2348/16-ц за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шаповалова А.М. на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Рашевої Н.І. та скасування постанови про накладення арешту на майно боржника,-

встановив:

Представник скаржника Шаповалов А.М. звернувся до суду із скаргою і просить поновити строк для подання до суду скарги на дії державного виконавця, визнати дії головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевої Н.І. щодо винесення постанови про накладення арешту на майно боржника від 23 липня 2018 року неправомірними та скасувати вищезазначену постанову.

Посилається на те, що на виконанні у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий лист №373/2348/16-ц виданий 03 листопада 2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесених витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у сумі 50848 грн. та судових витрат в розмірі 1378 грн. 23 липня 2018 року головним державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевою Н.І. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 . Дана постанова суперечить нормам чинного законодавства, оскільки в ній відсутній чіткий перелік майна, на який накладено арешт, не описано те майно, на яке стягнення не може бути звернене за виконавчими документами або може бути звернене лише в передбаченому законодавством випадках, не перелічено в акті опису інше майно, у тому числі те, що знаходиться у спільній власності боржника з іншими особами. Крім цього, вважає, що головним державним виконавцем було порушено принцип співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями передбачений п.8 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки загальна сума боргу ОСОБА_1 становить 57617 грн.60 коп., а у постанові про накладення арешту на майно боржника відсутній чіткий перелік майна, на яке накладається арешт. Крім того, просить поновити строк на оскарження вищезазначеної постанови, посилаючись на те, що у період із 06 серпня 2018 року по 23 серпня 2018 року перебував у відрядженні у м.Львові, тому ознайомився із постановою лише 23 серпня 2018 року. Сухолітко С ОСОБА_2 копію постанови про арешт майна боржника не отримував взагалі.

В судовому засіданні представник скаржника Глушко М.С. скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Просить поновити строк на оскарження постанови про арешт майна, посилаючись на те, що лист із копією постанови надійшов на ім`я іншого представника ОСОБА_1 . ОСОБА_3 особисто як фізичної особи. Оскільки останній перебував у службовому відрядження в період із 06 серпня 2018 року по 23 серпня 2018 року, конверт вони не відкривали, оскільки вважали, що це його особиста кореспонденція. Тому відразу після прибуття із відрядження ОСОБА_3 скаргу було подано до суду. ОСОБА_1 взагалі не отримував оскаржувану постанову.

Зазначила, що державним виконавцем був накладений арешт на все майно боржника, а не в межах суми боргу. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутній опис майна, як це передбачено чинним законодавством.

Представник Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції до суду нен з`явився, повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не направив.

Судом встановлено наступне.

На виконанні у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження ВП№55419095 щодо примусового виконання виконавчого листа №373/2348/16-ц, виданого 03 листопада 2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України коштів в розмірі понесених витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у сумі 50848 грн. та судових витрат в розмірі 1378 грн.

23 липня 2018 року головним державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевою Н.І. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с.4).

Із копії конверта вбачається, що лист був адресований на ім`я ОСОБА_3 , а не адвокатського об`єднання (а.с.5).

Із витягу із сайту «Укрпошти» вбачається, що лист був отриманий 06 серпня 2018 року не особисто ОСОБА_3 , а за довіреністю (а.с.6).

Із копії наказу Адвокатського бюро Юридична компанія «Шаповалов та партнери» № 03-К від 03 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 був відряджений до міста Львова на строк 18 днів із 06 серпня 2018 року по 23 серпня 2018 року (а.с.11).

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до п. 1 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5, виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону.

Вищезазначені норми означають, що окрім випадку, коли в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, конкретне майно боржника, рішенню державного виконавця про накладення арешту на майно повинен передувати факт його виявлення та здійснення опису.

Отже накладення арешту не все майно боржника без його виявлення та відповідно опису за відсутності передумов, визначених ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірним.

Окрім того, згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Оскільки ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість арешту рухомого майна, що не підлягає державній реєстрації, виконавцем лише після його опису, накладення виконавцем арешту не все майно боржника (в т. ч. на рухоме) без його опису є неправомірним.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст..448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З урахуванням п. 16,17 Постанови N 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно з вимогами ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк винятково за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про арешт майна боржника була винесена державним виконавцем 23 липня 2019 року і направлена його представнику засобами поштового зв`язку. Представник скаржника Шаповалов А.М. ознайомився із змістом постанови 23 серпня 2018 року в зв`язку з тим, що перебував у службовому відрядженні, що підтверджується матеріалами справи. Цього ж дня він звернувся до суду із вищезазначеною скаргою на постанову державного виконавця про арешт майна Сухолітка С.В. Суд дійшов висновку про поважність причини пропуску представником скаржника строку звернення до суду із даною скаргою та про необхідність його поновлення.

Що стосується вимоги про скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника, суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем при винесенні вищезазначеної постанови був порушений порядок накладення арешту на майно боржника, в тому числі не здійснено його опису, що є порушенням ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447 - 453 ЦПК України,-

постановив:

Скаргу задовольнити.

Постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Рашевої Н.І. від 23.07.2018 про накладення арешту на майно боржника скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 03.06.2019.

Суддя: Я. І. Керекеза