ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2019 року

м. Харків

справа № 643/438/19

провадження № 22-ц/818/2851/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Горбунової Я.М. в залі суду в м. Харкові,-

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості на підставі ст. 1281 ЦК України.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідачів.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_2 , оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця, належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме: розмір майна, успадкованого спадкоємцем. Позивач зазначає, що судом не були встановлені дійсні обставини справи, не встановлено яке саме майно залишилося після смерті ОСОБА_2 , його вартість, та чи покриває вартість спадкового майна розмір заборгованості спадкодавця, суд не витребував спадкову справу з нотаріальної контори. Тоді як АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця, самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини та оцінити їх в грошовому еквіваленті.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення у справі за вищевказаним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Стаття 274 ЦПК України містить перелік справ, що розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому частина 4 вказаної статті визначає справи, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Так, спори щодо спадкування підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 є стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Згідно частин 1-3 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Зазначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.46).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суд, у порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Тому наявні підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року за кредитним договором, укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.20).

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконувала, має заборгованість у розмірі 8 955,61 грн., яка складається з наступного: 8 818,62 грн. - заборгованість за кредитом; 136,99 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.5-8).

Згідно копії паспортів встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16). ОСОБА_1 та ОСОБА_1 також зареєстровані за вищевказаною адресою (а.с.17-19).

29 жовтня 2018 року позивачем на адресу відповідачів були направлені листи-претензії про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.10.2007 року (а.с.27,28). Проте зобов`язання не виконані.

Як на підставу позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач вважає, що наявні підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.10.2007 року з відповідачів у розмірі 8 955,61 грн.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст.1223 ЦК України).

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст. 1258, 1261-1255 ЦК України.

Згідно ч.1 , ч.2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що 06 листопада 2015 року позивачем на адресу Третьої Харківської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора (а.с.24). Вказану претензію 17 листопада 2015 року направлено Третьою Харківською державною нотаріальною конторою за належністю до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори у зв`язку з заведенням спадкової справи (а.с.25).

24 листопада 2015 року Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що його вимогу до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ та долучено до спадкової справи. Також зазначено, що в разі звернення спадкоємців померлої до нотаріальної контори, їх буде повідомлено про наявні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.26).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 . Відсутні дані про те, ким доводиться ОСОБА_1 та ОСОБА_1 померлій. У зв`язку з чим неможливо встановити чи входять взагалі відповідачі до кола спадкоємців померлої ОСОБА_2 .

Копії паспортів, з яких вбачається реєстрація відповідачів та померлої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , - не свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є спадкоємцями та прийняли спадщину.

Крім того в матеріалах справи відсутні відомості про те, що входило до складу спадкової маси після померлої ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 336/5443/16 та від 13 березня 2019 року у цивільній справі № 360/1568/16-ц, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами нижчих інстанцій.

Таким чином колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 залишилось будь-яке спадкове майно та не надано доказів наявності спадкової маси, її вартості, та фактичного прийняття відповідачами спадщини після смерті боржника ОСОБА_2 .

Посилання позивача на те, що АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця, самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини та оцінити їх в грошовому еквіваленті, - не приймається до уваги колегією суддів та спростовується вимогами закону, оскільки реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню згідно п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимогАкціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»- задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 05.06.2019 року.