РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/148/19

Справа № 510/1598/17

21.05.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 30 червня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 300 (вісім тисяч триста) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач, відповідно до договору та угоди, свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів відповідачувиконав в повному обсязі.

Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 31 серпня 2017 року становить 76 444 (сімдесят шість тисяч чотириста сорок чотири) грн 70 коп. та складається з: заборгованість за кредитом 7 255,59 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 61 776,55 грн, заборгованість за пенею та комісією 3 296,15 грн, а також 500,00 грн. штрафу фіксованої частини та 3 616,41 грн. штрафу процентної складової.

Представник позивача у судове засідання з`явився , позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно дост.9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними. Крім того, судові засідання неодноразово були перенесені судом на іншу дату, у зв`язку з поданням представником відповідача відповідних заяв з проханням про переніс. таким чином, з метою дотримання прав позивача та запобігання затягування розгляду справи без поважних підстав, суд вважає за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до укладеного договору б/н від 30 червня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 300 (вісім тисяч триста) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач, відповідно до договору та угоди, свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів відповідачувиконав в повному обсязі.

Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 31 серпня 2017 року становить 76 444 (сімдесят шість тисяч чотириста сорок чотири) грн 70 коп. та складається з: заборгованість за кредитом 7 255,59 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 61 776,55 грн, заборгованість за пенею та комісією 3 296,15 грн, а також 500,00 грн. штрафу фіксованої частини та 3 616,41 грн. штрафу процентної складової.

27 лютого 2018 року від представника відповідача адвоката Златі Н.С. надійшло клопотання щодо витребування у позивача оригіналу договору б/н від 30 червня 2010 року для ознайомлення. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року клопотання було задоволено, витребувано у позивача оригінал договору № б/н від 30 червня 2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 для огляду у судовому засіданні.

Вимоги вказаної ухвали позивачем були виконані в повному обсязі.

Суд зазначає, що після надання позивачем оригіналу кредитного договору ніяких заперечень щодо змісту цього договору, або сумнівів стосовно його достовірності з боку відповідача або його представника не надходило.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином ст. 627 ЦК України, передбачає свободу договору та вільне визначення сторонами його умов, взаємних прав та обов`язків.

Укладаючи договір з банком 30 червня 2010 року позичальник не ставила під сумнів розумність і справедливість його умов, розумно оцінювала його умови. А поставивши власний підпис під договором погодилася на прийняття та виконання всіх його умов.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та його умовами, а відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та ст. ст. 7, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 76 444 (сімдесят шість тисяч чотириста сорок чотири) грн 70 коп. за кредитним договором № б/н від 30 червня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова