КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7695/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 09 лютого 2017 року в м. Одесі сталася ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля Nissan Leaf, р.н. НОМЕР_1 , який на момент ДТП був припаркований і належить йому на праві власності, та автомобіля Mercedes, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який залишив місце ДТП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року водія автомобіля Mercedes, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП.

Оскільки винна особа залишила місце ДТП, позивач самостійно замовив проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП. Відповідно до Звіту оцінювача ОСОБА_3 №5594 від 17 лютого 2017 року загальна вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, внаслідок його пошкодження при ДТП становить 157 431, 21 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована відповідачем згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9626515. За умовами укладеного договору між відповідачем та винною особою в ДТП відповідач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхової суми, який складає 100 000, 00 грн.

Також, позивач зазначав, що 31 серпня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 07 вересня 2017 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правоовї відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості старховика становити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Позивач вказував, що він не погоджується з рішенням відповідача, оскільки винна особа в ДТП самовільно залишила місце пригоди, а тому у нього не виникло обов`язку надавати свій автомобіль для огляду, оскільки не було відомо винної особи та страхової компанії, яка застрахувала його цивільну відповідальність. Крім того, він не міг чекати, поки органами поліції буде розшуканий автомобіль-учасник ДТП та його власник і своїми діями він не перешкоджав відповідачу встановлювати обставини ДТП.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн.

У відзиві на позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «Провідна» просило у задоволенні позову відмовити. Відповідач вказував, що під час звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, позивач відремонтував свій автомобіль, тобто не зберіг його в такому стані, в якому він знаходився після ДТП, тому відповідач не мав можливості встановити розмір матеріального збитку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Страхова компанія «Провідна» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення страхового відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 09 лютого 2017 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля Nissan Leaf, р.н. НОМЕР_1 , який на момент ДТП був припаркованим і належить позивачу на праві власності, та автомобіля Mercedes, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (а.с.9-10, 11-12).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року водія автомобіля Mercedes, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 визнано винним у спричиненні ДТП (а.с.13).

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України.

Тобто, вина ОСОБА_2 в ДТП додатковому доказуванню не підлягає.

Встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9626515 (а.с.14).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Встановлено, що 31 серпня 2017 року представник позивача ОСОБА_5 звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. В заяві представник позивача зазначав, що автомобіль позивача відремонтовано та буде надано для огляду до Центру клієнтського сервісу в м. Одесі (а.с. 15-18).

Оскільки позивачу не була відома ні винна особа в ДТП, ні страхова компанія, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність, він замовив проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП. Відповідно до Звіту оцінювача ОСОБА_3 № 5594 від 17 лютого 2017 року загальна вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП становить 157 431, 21 грн. (а.с.19-49).

Листом від 07 вересня 2017 року у виплаті страхового відшкодування було відмовлено на підставі п.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 95).

Відповідно до п.37.3.1 ст.37 даного Закону підставою для відмови в виплаті страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

В п.33.3 ст.33 даного Закону зазначено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

За змістом наведених правових норм порушення потерпілим передбачених законом обов`язків, зокрема надання страховику пошкодженого транспортного засобу не в тому вигляді, в якому він знаходився після ДТП, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо такі порушення перешкодили страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, або унеможливили встановити розмір заподіяної шкоди.

З роз`яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 19 своєї постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Факт настання страхового випадку відповідачем не заперечувався. Обставин, які б об`єктивно перешкодили страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком та визначити розмір шкоди, також не існувало.

Оскільки позивачу не була відома ні винна особа в ДТП, ні страхова компанія, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність, він замовив проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП та відремонтував пошкоджений автомобіль.

В свою чергу, розмір заподіяних позивачу збитків, приведений у Звіті, представник відповідача не спростував. Відповідач не заперечував проти проведення експертизи за умови надання позивачем у розпорядження експерта автомобіля в пошкодженому стані, завідомо володіючи інформацією про його відновлення.

Вимушено допущені ОСОБА_1 формальні порушення законодавства ніяк не перешкодили страховій компанії встановити, що ця подія є страховим випадком, та не унеможливили встановлення розміру заподіяної шкоди.

Таким чином, в даному випадку не збереження потерпілим транспортного засобу в такому стані, в якому він знаходився після ДТП, на переконання колегії суддів, не тягне за собою відмови у виплаті страхового відшкодування на користь потерпілої особи. Тому ця відмова суперечить закону.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Доводи апелянта щодо строків звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування відхиляється колегією суддів як необґрунтовані, оскільки законом передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відмовляє у здійсненні страхового відшкодування у разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

ДТП сталася 09 лютого 2017 року, страхувальник із повідомленням про ДТП до страховика не звертався, а представник позивача ОСОБА_5 звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування 31 серпня 2017 року, тобто впродовж одного року з моменту скоєння ДТП. Складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 27 квітня 2017 року не вказує на обізнаність позивача про винуватця ДТП та страхову компанію, до якої може бути подана заява про страхове відшкодування.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не встановлено дату та розмір проведення позивачем фактичного ремонту пошкодженого автомобіля, оцінюються колегією суддів критично, оскільки факт проведення ремонту автомобіля не змінює розмір завданої внаслідок ДТП шкоди та не впливає на незаконність відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко