РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15.04.2019 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого- судді Кузя В.Я.

за участі секретаря судового засідання Янковської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участі третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Обґрунтовуючи свої вимоги покликаються на те, що вони проживають у АДРЕСА_1. Вказана квартира не є приватизованою та у ній також зареєстрований - відповідач.

Більше ніж 30 років відповідач у квартирі не проживає , не сплачує комунальних послуг , не бере участі у інших витратах пов"язаних з утриманням квартири. Просять позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. Просив такий задовольнити.

В чергове судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися без повідомлення причин, відповідач не подавши відзиву на позов, хоча належним чином викликався у порядку ст.ст. 128-130 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно Довідки № 3449 від 08.11.2017 року виданої ЛКП " Сокільницьке" , у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також відповідач - ОСОБА_5. Власником вказаного будинку є Львівська міська рада, основним квартиронаймачем - був ОСОБА_6 на підставі Ордеру № 76 від 24.01.1978 року, який помер.

Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_5 у вказаній квартирі підтверджується актами від 06.11.2017 року, від 04.10.2017 року, від 31.08.2017 року, що складені працівниками ЛКП «Сокільницьке".

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та протоколів № 2, № 4, № 7, № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік, поважних причин не проживання чи перешкод йому у користуванні такою, судом не встановлено. Отже, позовні вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Приймаючи дане рішення, суд враховує, що позивачі хоч і не є особами, що володіють квартирою на праві власності, оформленому у спосіб визначений законом, проте наявність реєстрації у квартирі відповідача створює для них невиправдані матеріальні витрати.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 2, 10, 12,19, 128-130, 141, 247,258-259, 263-265,268, 280-282,284,289,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участі третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Якщо відповідачу, повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Роз'яснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В. Кузь