ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5033/19 Справа № 191/5064/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 13 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва.

12 лютого 2019 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 13 лютого 2019 року скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою та арештом спірного нерухомого майна порушено її права власника, зазначила, що накладено арешт на будинок, в той час коли наявність господарських споруд залишив без уваги.

27 травня 2019 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваної відповідачем ухвали, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наполягав на тому, що ціна позову значна та дане забезпечення є можливістю гарантувати належне виконання рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується крім іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (ч.1 п.1 ст.150 ЦПК України).

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва та просив визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Позивачем достатньо обґрунтовано подану заяву.

Обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, а сама ціна спірного майна - 887.726 грн.79 коп. є достатньо значною.

Колегія суддів наголошу на тому, що між сторонами дійсно існує спір щодо нерухомого майна.

Враховуючи реальність спору та наявність обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору, дотримавшись при цьому принципу співмірності.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку саме про необхідність часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення.

Посилання апеляційної скарги на наявність, крім будинку, ще господарських споруд, таких як гараж та літня кухня, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову саме у спосіб обраний позивачем.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 13 лютого 2019 року по справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.