Справа № 382/2360/18
УХВАЛА

Іменем України

20.05.2019

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно набуте в шлюбі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно набуте в шлюбі, в котрій зазначено, 16 вересня 1995 року, ОСОБА_4 , уклала шлюб з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , який був зареєстрований Яготинським районним відділом реєстрації актів громадського стану Яготинськогс районного управління юстиції Київської області, номер актового запису: 161. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час стосунки між нами, як подружжя фактично припинено, та подано спільно заяву до Яготинського РАЦС про розірвання нашого шлюбу. В період шлюбу, з метою створення спільної сумісної власності, відповідачем по справі 20 червня 2003 року, за спільні кошти, був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу будинку посвідчено 20.06.2003 р. приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області, Овчаренко І.Ж. за реєстровим № 2924.Житловий будинок, обкладений цеглою з господарськими ] будівлями та спорудами, що складаються з: №1 -вхідний ганок, № 6 - вхідний ганок, Б - сарай, В - погріб з шийкою, Г - літній душ, Д - убиральня, Ж - альтанка, № 2 - ворота І з хвірткою, № 3 - огорожа, № 4 - ворота, № 5 - колодязь, № І - вимощення, № II - І вимощення. Загальна площа житлового будинку становить 62,10 м. кв. Житловий будинок введено в експлуатацію, право власності на нього було зареєстровано за відповідачем.

На підставі договору дарування, посвідченого 13 липня 2012 року приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_6 , ними було подаровано 1/3 частки житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом про держану реєстрацію прав за № НОМЕР_1 , виданого 27.07.2012 року КП Київської обласної ради «Яготинське бюро технічної інвентаризації». Технічний паспорт на будинок виготовлений на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Також, 29 червня 2005 року за договором купівлі-продажу ними, як подружжям, на ім`я відповідача було набуто земельну ділянку, площею 0,0700 га, з кадастровим номером: НОМЕР_2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарським будівель і споруд. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 , земельна ділянка, площею 0,0700 га за вказаною адресою належить ОСОБА_2 .. На даний час виникла необхідність у виділенні з спільної сумісної власності подружжя особистої приватної власності кожного з подружжя, оскільки відповідач відмовляється це здійснити добровільно. Таким, чином, враховуючи те, що дане майно, набуте сторонами в період шлюбу, і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ між сторонами необхідно і здійснити виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. До 2004 року питання поділу спільного майна подружжя було врегульоване Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 28 КпШС України передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

З 2004 року питання поділу спільного майна подружжя врегульоване наступним чином.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Такі самі норми містяться в ст. 120 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

В абзаці 2 пункту 18-2 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя. то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Оскільки цільове призначення земельної ділянки площею 0,0700 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, те, що будинок, який є спільним майном подружжя на цій земельній ділянці, з урахуванням принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований, вважаю, що до мене, з часу набуття ОСОБА_2 спільної власності на будинок, перейшло право власності на частину земельної ділянки пропорційно частці в житловому будинку, і земельна ділянка є спільним майном.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Враховуючи викладене, позивачка просила визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/3 частину житлового будинку, з відповідними частками господарських будівель і споруд, та 1/3 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що знаходяться по АДРЕСА_1 , а також визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0700 га, з кадастровим номером: НОМЕР_2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарським будівель і споруд.

До суду надійшла мирова угода по даній справі.

Сторони дійшли мирової угоди, згідно умов котрої сторони дійшли згоди, щодо визнання права власності на дане майно, в зв`язку з чим спір, що став підставою для пред`явлення позову на підставі якого здійснюється дане судове провадження є вирішеним в повному обсязі і сторони підписанням даної угоди засвідчують, що спір вирішено.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи думку сторін, та те, що сторонам зрозуміло правові наслідки закриття провадження у справі, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що мирова угода може бути визнана судом, а провадження в справі підлягає до закриття.

Керуючись ст.ст. 200, 255, 207, 208 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити мирову угоду, укладену між сторонами по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно набуте в шлюбі, згідно умов котрої, за ОСОБА_1 , визнається право власності на 1/3 частину житлового будинку, з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 , визнається право власності на 1/3 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га. кадастровий номер: НОМЕР_2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 . За ОСОБА_2 , визнається право власності на 1/3 частину житлового будинку, з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За ОСОБА_2 , визнається право власності на 1/3 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Сторони домовилися розподілити судові витрати та взяли на себе наступні зобов`язання: судові витрати, понесені ОСОБА_1 , покладаються на ОСОБА_1 , судові витрати, понесені ОСОБА_2 , покладаються на ОСОБА_2 .

Ткачук ОСОБА_8 зобов`язується надати ОСОБА_1 оригінал технічної документації на житловий будинок з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . м АДРЕСА_2 Яготин, АДРЕСА_1 для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Сторони, підтверджують, що ця мирова угода відповідає їхнім дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладено ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, угода укладається ними без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, вони однаково розуміють значення, умови угоди, її природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даною угодою.

Провадження в справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кисіль О.А.

Суддя: О. А. Кисіль