Справа № 510/121/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивач та його і/н; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія заповіту ОСОБА_3 від 12.12.2016р. складеного на ім`я ОСОБА_1 ; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 14.07.2017р.; КОПІЯ ДОВІДКИ Долинської сільської ради від 07.11.2018р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ; копії витягів з ДЗК від 21.12.2018р.; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15.10.2013р. і/н НОМЕР_2 ; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15.10.2013р. і/н 10902653; копії довідок відділу Держгеокадастру у Ренійському районі від 22.12.2018р. про нормативно грошову оцінку земельних ділянок; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Так, батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. За життя йому на підставі державного акту серії НОМЕР_1 , належала земельна ділянка площею 2,25 га, розташована на території Долинської сільської ради.

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 . - помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті були позивач та його дружина - ОСОБА_3 У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте, дружина спадкодавця ОСОБА_3 на день смерті чоловіка вона проживала разом із ним, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач на той час на спадщину не претендував. Таким чином, матір позивача ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка та не заявила відмову від неї, однак не оформила її юридично.

Матір позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя їй належало: земельна ділянка площею 2,25 га, розташована на території Долинської сільської ради, на підставі державного акту серії НОМЕР_1 , яку прийняла після смерті чоловіка; земельні ділянки площею 1,3796 га та 0,9647 га, про що свідчать витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15.10.2013р. і/н НОМЕР_2 та і/н НОМЕР_3 ;

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядилась належним їй майном, 12.12.2016р. залишила заповіт на ім`я свого сина - ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 27.12.2018р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, матір позивача ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_3 позивач у справі є спадкоємцем заповітом (ст. 1223 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 27.12.2018 р., у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказані земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

земельну ділянку загальною площею 2,25 га, із кадастровим номером НОМЕР_4 , розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ;

земельну ділянку загальною площею 1,38 га, із кадастровим номером НОМЕР_4 , розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15.10.2013р. і/н НОМЕР_2 ;

земельну ділянку загальною площею 0,96 га, із кадастровим номером НОМЕР_4 , розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15.10.2013р. і/н НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков