Справа № 132/3566/17
Провадження № 22-ц/801/18/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю.О.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 рокуСправа № 132/3566/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

Секретар: Кирилюк Л.М.

За участю: правонаступника позивача ОСОБА_1 ; представника відповідача ОСОБА_2 .; особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 і його представника - адвоката Мєнкова Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно за набувальною давність,

Рішення ухвалив суддя Аліменко Ю.О.

Рішення ухвалено в м. Калинівка Вінницької області

Повний текст рішення складено 27 лютого 2018 року,

Встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останніх 40 років - з 1976 року він проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

В зазначений будинок АДРЕСА_1 він був вселений із дружиною та дітьми як у відомчий будинок, оскільки працював на той час на підприємстві, що обслуговувало газові розподільчі станції. Ні ордера, ні будь-якого іншого документу на вселення йому не видавали.

У 1976 році визначеного власника цього будинку не було, а забудовником було БМУ-5 Вінницького тресту «Вінницяпромбуд», яке на даний час ліквідовано. Хто є власником будинку на даний час йому не відомо, а земельна ділянка, на якій побудовано будинок, знаходиться у власності Калинівської міської ради; не передавалась нікому ні у власність, ні у постійне користування.

Обставини щодо його проживання у квартирі АДРЕСА_1 протягом останніх 40 років встановлені рішенням Калинівського районного суду від 26 квітня 2017 року, яке набрало законної сили.

У зв`язку з цим просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим, таким, що винесено при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі - АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Зазначило, що оскаржуване рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та при невідповідності висновків суду обставинам справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 101).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 березня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 .

Правонаступник позивача ОСОБА_1 подав відзив на апеляційні скарги, в якому просить відхилити апеляційні скарги ОСОБА_3 та АТ «Укртрансгаз». Проте поданий до суду відзив на апеляційну скаргу не відповідає вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України, оскільки до нього не додано доказів надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи.

У судовому засіданні ОСОБА_3 і його представник підтримали обидві апеляційні скарги, просять їх задовольнити.

Правонаступник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційних скарги, просить їх відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції вважає законним і обгрунтованим та просить залишити його в силі, а апеляційні скарги відхилити.

Повноважний представник АТ «Укртрансгаз» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додаткового поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 був вселений в будинок АДРЕСА_1 в 1976 році разом із дружиною та дітьми як у відомчий будинок, оскільки на час вселення працював на підприємстві, що обслуговувало газові розподільчі станції, при цьому ні ордеру, ні будь-якого іншого документу на вселення йому не видавали.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 11 травня 2017 року, встановлено факт, що ОСОБА_4 проживав та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом останніх сорока років, а саме з січня 1976 року по даний час (а. с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відкрито і безперервно користувався цією квартирою протягом останніх 40 років; добросовісність володіння квартирою відкрито та безперервно не викликає сумніву; відповідач визнав позовні вимоги, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно роз`яснень у пункті 11 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

У пункті 13 цієї постанови роз`яснено, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, позивач ОСОБА_4 відповідачем зазначив Калинівську міську раду, яка, як встановлено по справі, не є ані власником, ані балансоутримувачем спірного нерухомого майна.

Із архівного витягу, виданого архівним сектором Калинівської райдержадміністрації Вінницької області 23 червня 2017 року № 01-02-176, та із відповіді Виконавчого комітету Калинівської міської ради від 25 вересня 2017 року № 02-12-1182, копії яких позивач додав до позовної заяви, вбачається, що рішенням № 117 тринадцятої сесії шостого скликання Калинівської міської ради від 22 березня 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» орієнтовною площею 0,2086 га в АДРЕСА_1, для обслуговування відомчого будинку (а. с. 6; 12).

Згідно довідки філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» від 28 грудня 2018 року № 2401ВИХ-18-4208, копія якої додана до апеляційної скарги АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз», об`єкт основних засобів «Житловий будинок, двоквартирний; АДРЕСА_1 », інвентарний номер НОМЕР_2 , введений в експлуатацію 15 лютого 1986 року та знаходиться на балансі філії УМГ «Київтрансгаз» (Бердичівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів) АТ «Укртрансгаз» (а. с. 140).

Також до апеляційної скарги АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» додано копію рішення 13-ої сесії 6-го скликання Калинівської міської ради № 117 від 22 березня 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», яким надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» орієнтовною площею 0,2086 га в АДРЕСА_1 , для обслуговування відомчого будинку (а. с. 143).

До апеляційної скарги ОСОБА_3 додав копію рішення виконавчого комітету Калинівської міської ради № 546 від 21 грудня 2009 року «Про присвоєння юридичної адреси житловому будинку Бердичівського ЛВ УМГ ДК «Укртрансгаз», із якої вбачається, що виконком міської ради розглянув подання Бердичівського ЛВ УМГ ДК «Укртрансгаз» № 2472 від 18 грудня 2009 року про присвоєння юридичної адреси належному йому двоквартирному житловому будинку в АДРЕСА_1 і прийняв рішення про присвоєння юридичної адреси двоквартирному житловому будинку в АДРЕСА_1 , який належить Бердичівському лінійному виробничому управлінню магістральних газопроводів дочірньої компанії «Укртрансгаз»: АДРЕСА_1 (а. с. 91).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Водночас частиною другою статті 51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з частиною третьою статті 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Частиною другою статті 197 ЦПК України встановлено обов`язок суду у підготовчому засіданні, у тому числі, вирішити питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача (ч. 4).

Проте суд першої інстанції в порушення зазначених норм процесуального закону, відкривши провадження у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та ухваливши рішення про задоволення такого позову, не встановив власника спірного майна - квартири АДРЕСА_1 ; не вирішив питання про залучення власника майна до участі у справі відповідачем, не роз`яснивши позивачу право звернутися до суду із відповідним клопотанням, чи без такого клопотання не залучив власника майна третьою особою. Суд першої інстанції розглянув справу за позовом до Калинівської міської ради, яка не є належним відповідачем у справі, оскільки не є власником спірного майна, прийнявши при цьому визнання позову неналежним відповідачем та задовольнивши позов.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною третьою цієї статті порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4).

З огляду на викладене апеляційні скарги осіб, які не брали участі у справі - ОСОБА_3 та АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Як свідчать матеріали справи при поданні до суду апеляційної скарги на рішення суду ОСОБА_3 сплатив судовий збір в загальній сумі 8150,55 грн.: 26 вересня 2018 року - 1057,20 грн. (а. с. 76) та 28 листопада 2018 року - 7093,35 грн. (а. с. 107а).

АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» при поданні апеляційної скарги на рішення суду сплатило судовий збір в сумі 8150,55 грн. (а. с. 129).

Таким чином, враховуючи те, що апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 , понесені ОСОБА_3 та АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають до стягнення на їхню користь з правонаступника позивача ОСОБА_1

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Калинівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 ) 8150,55 грн. судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги на рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» (; місцезнаходження: проспект Комарова, 44, м. Київ) 8150,55 грн. судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги на рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіЮ.Б. Войтко
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2019 року