г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3057/18
Номер провадження 2/213/281/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 року м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.

секретар судового засідання - Ладухіна І.С.,

за участю представника позивача - Воробйової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, третя особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради, про встановлення факту перебування на утриманні, визнання права власності на нерухоме майно в результаті спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.09.2018 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, та просить встановити факт перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 з березня 1982 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності ОСОБА_2 в результаті спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала в квартирі АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері на вищезазначену однокімнатну квартиру, вона звернулася до Приватного нотаріуса Волошко О.М., але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документально підтвердженого факту перебування спадкодавця ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 не менше одного року до його смерті, та про непрацездатність спадкодавця, пов`язану з віком або станом здоров`я.

Обгрунтовуючи підстави для звернення з вимогою про встановлення факту перебування спадкодавця на утриманні, позивач зазначила, у 1982 році її матір отримувала невелику пенсію у розмірі 40-48 руб., та мала не зовсім пригідне житло у селі. Перебуваючи у таких скрутних умовах, її матір ОСОБА_2 прийняла від свого знайомого ОСОБА_3 пропозицію проживати спільно у місті ОСОБА_4 , у належному йому житлі - кімнаті по АДРЕСА_2 , де проживала разом з ним, допомагала по господарству - готувала їжу, утримувала в належному стані квартиру, майно, одяг. При цьому у шлюбних відносинах вони не перебували. У 1984 році вони обміняли цю кімнату на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку в серпні 1993 року приватизували на двох. Весь цей час мати фактично знаходилась на утриманні ОСОБА_3 , оскільки значна частина її пенсії витрачалась на придбання ліків, тому коштів не вистачало на належне існування. При цьому пенсія ОСОБА_3 була більшого розміру, та він ще працював, тому основним джерелом їх існування були доходи ОСОБА_3

Позивач зазначила також, що спадкоємців у померлого ОСОБА_3 не було, впродовж всього часу після його смерті ані до ОСОБА_2 , ані до ОСОБА_1 з питання спадщини померлого ніхто не звертався, після смерті ОСОБА_2 крім позивача до нотаріуса також ніхто не звертався.

Вважає, що ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняла, оскільки, починаючи з березня 1982 року фактично проживала з ним, була зареєстрована у спадковій квартирі, знаходилась на його утриманні, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Зазначила, що через не оформлення матір`ю своєчасно прав власності на спадкове майно вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

27.12.2018 за клопотанням представника позивача судом витребувані докази у справі.

05.02.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, її інтереси в суді на підставі довіреності /а.с.5/ представляє ОСОБА_5

Представник відповідача про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, але в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує /а.с.98/.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, в якій зазначив, що під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду /а.с.100/.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, додатково суду пояснила, що встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 не менше одного року до його смерті, має для позивача юридичне значення для визнання в судовому порядку права власності померлої матері позивача на ту частку у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1, що належала іншому спадкоємцю - ОСОБА_3 , оскільки нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, посилаючись на відсутність доказів знаходження спадкодавця ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 не менше одного року до його смерті, та про непрацездатність спадкодавця, пов`язану з віком або станом здоров`я. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона була знайома з матір`ю позивача - ОСОБА_2 , оскільки певний час вони мешкали в одному будинку по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_2 мешкала там в одній із кімнат квартири АДРЕСА_2, а потім вони переїхали на іншу адресу по АДРЕСА_1 , але продовжували підтримувати відносини. Вона бувала у квартирі заявниці, бачила, що вони вели спільне господарство, і у неї склалося таке враження, що основним доходом в сім`ї були доходи ОСОБА_3 , хоч їй невідомо, де він працював, але оскільки ОСОБА_2 працювала прибиральницею, то вважає, що пенсія у неї не могла бути великою, а отже її доходи були значно меншими. Останній час вони обидва не працювали, джерелом їх доходів була пенсія.

Свідок ОСОБА_7 також пояснила, що мешкала в одному будинку з померлими спадкодавцями, тому за життя дуже добре знала померлу ОСОБА_2 , яка була подругою її матері, вони спілкувалися. Їй відомо, що вона проживала з дідом ОСОБА_8 , який хворів, дуже добре ставився до ОСОБА_9 , і до її дочки ОСОБА_10 , що вони вели спільне господарство, у ОСОБА_2 була менша пенсія, ніж у ОСОБА_3 , який її завжди підтримував і утримував, давав їй завжди гроші, а вона робила покупки. Однак, останній час вони обидва не працювали, джерелом їх доходів була пенсія. Вважає, що пенсія ОСОБА_2 була менше, оскільки вона працювала у колгоспі.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , тобто була сусідкою матері позивача - ОСОБА_2 , яку знає ще з того часу, коли остання мешкала по АДРЕСА_2 , і може достоменно підтвердити, що починаючи з 1984 року остання мешкала разом з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 . Оскільки вони були сусідами, вона приходила до них додому, бачила, що вони спільно господарювали, ОСОБА_12 добре ставилася до діда ОСОБА_13 , варила їсти, доглядала за ним. Їй дуже подобались відносини між ними, вона вважала їх справжньою сім`єю. Вважає, що ОСОБА_3 мав значно більший дохід, ніж ОСОБА_2 , оскільки вона до зустрічі з ним мешкала в селі, і пенсія у неї була невелика, тому вона знаходилась на його утриманні. Водночас останній час перед смертю ОСОБА_14 не працював і єдиним джерелом доходу була пенсія.

Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_15 ) є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_16 , свідоцтвом про укладання нею шлюбу з ОСОБА_17 , свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_18 з ОСОБА_17 , та свідоцтвом про укладання шлюбу ОСОБА_18 з ОСОБА_19 , згідно з яким остання змінила прізвище на « ОСОБА_20 » /а.с.20 - 23/.

Із інформаційної довідки КП «Криворізьке БТІ» ДОР вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстровій книзі № 42П-377-377 на праві спільної сумісної власності на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № І 416 від 19.08.1993 /а.с.34/.

Згідно з наданими суду свідоцтвами про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.15,16/. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлим на праві спільної сумісної власності.

Актом від 03.07.2018, виданим ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», підтверджується, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 1984 року проживали разом в кв АДРЕСА_1 .с.17/.

Відповідно до ст.531 ЦК України (1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємства.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 , суд приймає до уваги положення п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», яким передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Наданим позивачем посвідченням № НОМЕР_3 від 23.07.1988 підтверджується, що ОСОБА_2 з 12.07.1982 пожиттєво призначено пенсію за віком у розмірі 48 руб. 90 коп. /а.с.14/.

Згідно з Довідкою Інгулецького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 19/02-13/26 від 11.01.2019 ОСОБА_2 в період з 12.07.1982 по 28.02.1996 отримувала пенсію у значно меншому розмірі, ніж ОСОБА_3 , а починаючи з 01.03.1996 по 28.02.1997 їх пенсії були рівними /а.с.79, 80/.

Доказів про інші доходи спадкодавців ані стороною позивача, ані іншими учасниками справи суду не надано.

Аналіз вищевказаних документів дає суду підстави вважати встановленими такі обставини: мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на час смерті спадкодавця - ОСОБА_3 досягла пенсійного віку, отже була непрацездатною, проживала з ОСОБА_3 за однією адресою, пенсія ОСОБА_2 в період з 1982 року по 28.02.1996 була значно меншою за пенсію ОСОБА_3 , а останні роки - зокрема в період з 01.03.1996 по 28.02.1997 (день смерті ОСОБА_3 ) їх пенсії були рівними.

При цьому суд критично ставиться до інформації, вказаній в акті ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», а також у довідці, виданої ЖКК № 6 21.09.1999 /а.с.15/, в яких зазначено, що ОСОБА_2 знаходилась на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і його доходи були основним джерелом існування, оскільки викликає сумнів те, що житлово-експлуатаційні організації мають відомості про доходи мешканців будинків, які вони обслуговують.

Таким чином, факт перебування ОСОБА_2 на повному утриманні ОСОБА_3 та одержання нею від померлого годувальника допомоги, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні тільки за період їх спільного проживання з березня 1982 року по 28 лютого 1996 року, оскільки в натспуний період вони отримували пенсійне забезпечення в однаковому розмірі і не мало інших доходів , у зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу саме за вказаний період.

Розглядаючи вимогу позивача про визнання права власності ОСОБА_2 в результаті спадкування після смерті ОСОБА_14 , на 1/2 частку квартири, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

З наданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М. інформації на хвалу суду від 10.01.2019 вбачається, що нею після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 за заявою позивача - ОСОБА_1 заведена спадкова справа, інші спадкоємці, крім позивача, з заявами про прийняття спадщини не зверталися, заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_2 не складалися, свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом не видавались, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва відмовлено /а.с.82/.

Як встановлено судом, на час смерті спадкодавця ОСОБА_14 за місцем відкриття спадщини мала зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , що підтверджується зокрема Інформацією нотаріуса, наданою на ухвалу суду /а.с.82/, отже вважається, що з підстав, передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України, остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_14 у виді належної їй 1/2 частки квартири.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права особи звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в разі неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку.

Згідно з п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Судом встановлено, що постановою нотаріуса від 21.06.2018 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю документально підтвердженого факту перебування спадкодавця ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 не менше одного року до його смерті, та про непрацездатність спадкодавця, пов`язану з віком або станом здоров`я /а.с.10/.

Водночас, згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, аналіз цієї норми свідчить про те, що за правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Водночас, суд вважає хибним обраний позивачем спосіб захисту - шляхом визнання права власності за померлою особою на підставі позову спадкоємців, які зацікавлені в тому, щоб за власником було визнане право власності й це дало б їм змогу спадкувати, оскільки відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється в разі смерті власника, а позов про визнання права власності (ст.392 ЦК України) може подати лише особа, яка є власником майна.

За таких обставин, суд вважає, що стороною Позивача обрано неналежний спосіб захисту.

Разом з тим, суд враховує, що Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», визначено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, з врахуванням наданих представником позивача та витребуваних судом доказів, які в повній мірі досліджено судом та оцінено в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до звіту з оцінки нерухомого майна від 04.10.2018 оціночна вартість спірного нерухомого майна на момент оцінювання становить 101909,00 грн. /а.с.35-44/.

Виходячи з вартості частки у спадковому майні, та часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи те, що частина вимог - зокрема встановлення юридичного факту задовольняється, а в інший частині (стосовно визнання права власності на нерухоме майно) суд відмовляє, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.328, 392, 1216, 1218, 1241, 1258, 1262 ЦК України, ст.ст.81, 141, 228-229, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, третя особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради, про встановлення факту перебування на утриманні, визнання права власності на нерухоме майно в результаті спадкування за законом, задовольнити частково.

Встановити факт перебування ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до дня смерті проживала за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_3 , який проживав за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 , з березня 1982 року по 28 лютого 1996 року.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради - 50026, м. Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави, 1.

Третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради - 50026, м. Кривий Ріг, пр. Південний, 1.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 17.05.2019.

Повне рішення складено та підписано 20.05.2019.

Суддя О.М. Нестеренко