Провадження № 22-ц/802/423/19 Категорія: 29 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Здрилюк О. І., Киці С.І.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Півня Г. В.,

представника відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області Федорчук І. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.02.2018 він звернувся до слідчого управління фінансових розслідувань ДФС у Волинській області із заявою, в якій просив винести постанову про визнання розміру відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому органом досудового розслідування внаслідок незаконного кримінального переслідування, проведення і ході кримінального провадження обшуку, незаконного накладення арешту на майно. 24.02.2018 отримав листа, в якому йому було фактично відмовлено у винесенні постанови у зв`язку з чим він звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій щодо відмови йому у винесенні постанови, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та зобов`язання винести постанову про визначення розміру шкоди, завданої йому незаконними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду. 16.04.2018 Волинським окружним адміністративним судом ухвалено рішення за його позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким вимоги його задоволено, проте, Головне управління ДФС у Волинській області оскаржило дане рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 без змін. 31.07.2018 він отримав виконавчий лист, який пред`явив до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, відповідно до якого винесено постанову 03.08.2018 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду. Проте, майже пів року відповідач ухиляється від виконання даного рішення, чим фактично продовжує свою протиправну бездіяльність. Ігнорування його заяви та виконання судового рішення суттєво вплинула на його фізичне здоров`я та моральний стан, він був змушений звертатися до лікаря-невропатолога та проходити курс лікування у зв`язку з загостренням хронічних хвороб, йому встановлено діагноз хронічна вертебробазилярна судинна недостатність на ґрунті гіпертонічної хвороби, стенокардія, дифузний кардіосклероз, внаслідок чого 11.07.2018 призначено другу групу інвалідності, а тому вважає, що йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 50000 грн. Просить суд, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в його користь 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (код ЄРДПОУ 39400859) шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 6000,00 (шість тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, 5000,00 (п`ять тисяч) грн на відшкодування витрат на правничу допомогу у даній справі. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (код ЄРДПОУ 39400859) шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в дохід держави судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволення позову, відповідач Головне управління Державної фіскальної служби України у Волинській області подав апеляційну скаргу в якій вказує, що з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування в розмірі 500000 грн, ОСОБА_1 вже звертався до ГУДФС у Волинській області, Державної казначейської служби України. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 у справі № 159/3290/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 26.03.2018 апеляційну скаргу ГУ ДФС у Волинській області залишено без задоволення. Крім того, позивачем не доведено розмір моральних страждань. Також в апеляційній скарзі вказано, що позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих послуг з правничої допомоги, їх вартості, понесених позивачем витрат.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, відповідач ГУ ДФС у Волинській області просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що підставою звернення до суду у даній справі є невиконання ГУ ДФС у Волинській області судового рішення, яке набрало законної сили 20.06.2018 у справі № 803/381/18, а предметом позовних вимог є відшкодування моральної шкоди, яка була мені завдана внаслідок протиправної бездіяльності ГУ ДФС у Волинській області. А тому справа з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, з якою він звертався до Ковельського міськрайонного суду Волинської області ще в вересні 2017 року іншою як за змістом і формою, так і за правовою природою взаємовідносин, що виникли між сторонами.

Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області Федорчук І. Ю. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Півень Г. В. апеляційну скаргу не визнали та просили залишити її без задоволення.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області Федорчук І. Ю., приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання відповідної постанови позивач має відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ч. 1 ст. 23 ЦК України. Протиправна бездіяльність відповідача підтверджується рішенням суду і не підлягає додатковому доказуванню (ст. 82 ч. 4 ЦПК України). Порушення законних прав позивача спричинило йому моральну шкоду, що полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків та у додаткових зусиллях для організації життя. Враховуючи обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 6 000 грн. Витрати позивача на правову допомогу підтверджено договором про надання правничої допомоги від 10 серпня 2018 року, квитанціями про проведення оплати від 09.01.2019, а тому вимога позивача про стягнення коштів за надання правничої допомоги в розмірі 5 000 грн підлягає до задоволення.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2018 позивач звернувся до слідчого управління фінансових розслідувань ДФС у Волинській області із заявою, в якій просив винести постанову про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, завданої органом досудових розслідувань внаслідок незаконного кримінального переслідування, проведення обшуку, незаконного накладення арешту на майно, а саме: правової допомоги на адвоката у кримінальній справі, частки у статутному капіталі, суми втраченого заробітку, несплачених внесків до фондів загальнообов`язкового страхування (а.с. 42-50).

Проте, листом від 24.02.2018 слідче управління фінансових розслідувань ДФС у Волинській області повідомило позивача про відсутність підстав для відшкодування шкоди, відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (а.с. 51).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року визнано бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у винесені за його заявою постанови, передбаченої статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» протиправною та зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області винести постанову за заявою ОСОБА_1 від 02 лютого 2018 року про визначення розміру шкоди, завданої йому органами досудового розслідування у відповідності до статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (а.с.52-54).

Постановою Львівського апеляційного суду від 20.06.2018 постанову Волинського окружного адміністративного суду залишено без змін, апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишено без задоволення (а.с. 55-57).

Не зважаючи на те, що дії відповідача ще 16.04.2018 були визнані неправомірними, лише у вересні 2018 року було виконано відповідне рішення.

На підтвердження моральної шкоди позивач надав копію витягу з медичної картки, копію епікризу № 7157-1165, копію довідки до акта огляду МСЕК від 11.07.2018 про ІІ групу інвалідності (а.с. 64-66, 67, 68).

За ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. (ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Відповідно до ст. 3 того ж Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. (ст. 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Таким чином, право на отримання відповідної постанови позивач має відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ч. 1 ст. 23 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , посилаючись на право на відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, накладенням арешту на майно, керуючись ст.1176 Цивільного кодексу України , Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» звернуся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області у вересні 2017 року з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України в якому просив відшкодувати йому за рахунок держави моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 21000,00 грн, частку, належну у статутному капіталі ТОВ «Сотерн» в розмірі 55321,00 грн, суму втраченого заробітку в розмірі 93421,00 грн, майнову шкоду у вигляді внесків до фондів державного загальнообовязкового страхування в розмірі 30376,73 грн, судові витрати за оскарження дій державних органів до суду в розмірі 6653,50 грн, інші витрати у вигляді комісій банків при прийнятті платежів в розмірі 100,00 грн. (справа № 159/3290/17).

Провадження у справі № 159/3290/17 в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 21000,00 грн, частки у статутному капіталі ТОВ «Сотерн» в розмірі 55321,00 грн, сум втраченого заробітку в розмірі 93421,00 грн, майнової шкоду у вигляді внесків до фондів державного загальнообов`язкового страхування в розмірі 30376,73 грн, судових витрат в розмірі 6653,50 грн, інших витрат в розмірі 100,00 грн закрито ухвалою Ковельского міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2018 року у зв`язку з тим, що вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Ковельского міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2018 року у вказаній цивільній справі № 159/3290/17 позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування задоволено частково. (а.с. 80-83).

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 26.03.2018 рішення Ковельского міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2018 року в даній справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування (а.с. 84-90).

Таким чином, встановлено, що позивач ОСОБА_4 згідно рішення суду отримав справедливу сатисфакцію на порушення його прав, пов`язаних із незаконними діями відповідача.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 постанову Апеляційного суду Волинської області від 26.03.2018 залишено без змін (а.с. 113-118).

Підставою звернення до суду у даній справі є невиконання ГУ ДФС у Волинській області судового рішення у справі № 803/381/18, яке проявилось у протиправній бездіяльності Головного управління ДФС у Волинській області.

Як убачається з матеріалів справи, рішення суду від 16 квітня 2018 року, яким було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області винести постанову про визначення розміру шкоди, завданої йому органами досудового розслідування, було оскаржене відповідачем до Львівського апеляційного адміністративного суду і постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 залишено без змін (а.с. 20).

З ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі № 803/381/18 (а.с. 23) убачається, що 11 липня 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулося з заявою про роз`яснення рішення від 16 квітня 2018 року, в задоволенні якої було відмовлено.

Виконавчий лист на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року було видано 31 липня 2018 року (а.с. 25), виконавче провадження відкрито 3 серпня 2018 року (а.с. 28). В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач, представник відповідача підтвердили, що рішення суду було виконано 13 вересня 2018 року.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що йому було завдано моральної шкоди тривалим невиконанням рішення суду щодо винесення постанови про відшкодування шкоди, завданої органами досудового слідства. Разом з тим із наведених вище матеріалів справи убачається, що відповідач скористався своїм процесуальним правом на оскарження рішення суду та на його роз`яснення, будь-яких умисних дій відповідача щодо невиконання рішення суду не встановлено.

Крім того, на момент подачі зазначеного позову, тобто на 17 серпня 2018 року, позивачу було постановою Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року у справі № 159/3290/17 відшкодовано моральну шкоду, завдану незаконними діями Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області. У зазначеній справі позивач також покликався на погіршення стану здоров`я та надавав відповідні медичні довідки. З наявних у матеріалах справи медичних довідок (а.с.29-33) убачається, що ОСОБА_1 хворіє багато років з періодичним загостренням стану, має метеозалежність та в період з березня по липень 2018 року оформляв інвалідність. Будь-які підстави вважати, що незадовільний стан здоров`я позивача беззаперечно пов`язаний з діями відповідача відсутні, оскільки позивачем не надано відповідних висновків спеціалістів з цього приводу, клопотання про призначення експертизи ним не заявлялося.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку, що органом державної влади порушено законні права позивача, та завдано йому моральної шкоди, не навів доказів завдання такої шкоди, розміру нанесених моральних страждань, вини відповідача, такі висновки базуються лише на припущеннях та поясненнях позивача ОСОБА_1

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Законом України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» установлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а також особливості їх виконання.

Однак виконання судових рішень може здійснюватися органами та установами, які не є органами примусового виконання (стаття 6 цього ж Закону).

Статтею 382 КАСУ передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Отже, зазначеною нормою врегульовано вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, у тому числі щодо стягнення коштів. А тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в даній справі, суть якого зводиться до стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

На підставі викладеного, у зв`язку з неправильним застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий

Судді