Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/801/19

Номер провадження: 2-з/511/3/19

"07" травня 2019 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванової О. В. , розглянувши заяву позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 року до Роздільнянського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Окрім того, на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю, провадження по якій не відкрито.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що нею до суду подана позовна заява до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, вказаних в ст. 150 ЦПК України, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У зв`язку із зазначеним представник позивача просить суд накласти арешт на нерухоме майно:

- земельну ділянку площею 0,060га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та укладення будь - яких інших цивільно - правових договорів(оренди, застави, тощо) та здійснення будь - яких реєстраційних дій відносно зазначеної земельної ділянки.

Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву приходить до наступного висновку.

Зі змісту п.п.1-7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України впливає, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (ч. 4 ст, 151 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному статтею 259 ЦПК України, і відповідно до вимог статті 260 ЦПК України повинна включати мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Тобто, позивач в своєї заяві повинен навести обґрунтування з відповідними доказами про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Окрім того, у відповідності до ч.1 ст. 154 ЦПК України за своїм змістом заява про забезпечення позову має також містити пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення (тобто самостійно запропонувати суду підтвердження своєї сумлінності в питанні заявленого забезпечення позову).

Тобто, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися хто саме і на якій правовій підставі на час постановлення оскаржуваної ухвали користується спірним майном, яким чином заходи забезпечення позову можуть вплинути на права та законні інтереси цієї особи, (або на її господарську діяльність або права інших осіб) та переконатися в належному обґрунтуванні неможливості або утрудненості виконання рішення суду в контексті заявлених позовних вимог.

Лише вирішивши вказані питання, встановивши обставини, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, надавши оцінку чи не вплине вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту тощо та обґрунтувавши неможливість або утрудненість виконання судового рішення вважається, що заходи забезпечення позову судом вжиті у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Позивач, звертаючись до суду із заявою про застосування заходів забезпечення з посиланням на п.п. 1, 4, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України просила суд накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,060га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням ведення садівництва із забороною відчуження та укладання будь-яких інших цивільно-правових договорів (оренди, застави тощо) та здійснення будь-яких реєстраційних дій відносно вищевказаної земельної ділянки, при цьому не надавши жодного документу, який вказує, що саме відповідач є власником вказаного спірного майна; не обґрунтувавши жодним чином підстав для застосування вказаних трьох заходів забезпечення, та не зазначивши, що СОГ «Ветеран» є садівничім об`єднанням громадян та чи не перебуває спірна земельна ділянка у будь-якому користуванні вказаного об`єднання або інших осіб та чи не буде вказане забезпечення втручанням в права третіх осіб.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову шляхом арешту земельної ділянки позивачем жодного правовстановлюючого документу, датованого навіть 2018-2019 року, суду не надано, дані про власника земельної ділянки на день розгляду вказаної заяви, відсутні, а наявні тільки станом на 2009 рік.

Також, у заяві не зазначені підстави та обґрунтування доцільності вжиття кожного з трьох зазначених заходів.

Окрім цього, позивачем не підтверджено що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, або яким чином відсутність арешту буде перешкоджати виконанню судового рішення, що наявність причинного зв`язку між незастосуванням забезпечення позову у виді накладення арешту на майно та наслідком у вигляді потенційної загрози виконанню рішення суду - не доведено; зустрічне забезпечення взагалі не зазначено, а тому суд вважає вимоги про забезпечення позову необґрунтованими і відмовляє в їх задоволенні у повному обсязі, що не перешкоджає позивача повторного звернення до суду з цих же підстав після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно із забороною відчуження та укладення будь - яких інших цивільно - правових договорів(оренди, застави, тощо) та здійснення будь - яких реєстраційних дій відносно зазначеної земельної ділянки по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду з тих же самих підстав на будь-якій стадії розгляду справи після виконання вимог вказаної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С Суддя: О. В. Іванова