ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/737/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року (суддя Мазурок О.В.) у цивільній справі за позовом Хмельницької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року Хмельницька міська рада, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 16 липня 2008 року між Хмельницькою міською радою та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 800 кв. м. по вул. Камянецькій, 79/3 під будівництво автосервісу. Рішенням девятої сесії Хмельницької міської ради № 35 від 10 серпня 2011 року ОСОБА_4 було поновлено договір оренди земельної ділянки строком на 3 роки.

З 2011 року ОСОБА_4 є власником автосервісу загальною площею 1036,2 кв. м. по вул. Камянецькій 79/3 в м. Хмельницькому на підставі свідоцтва про право власності САС № 895464 від 3 серпня 2011 року. Для обслуговування вказаного нерухомого майна і використовувалась взята в оренду земельна ділянка. Рішенням двадцять четвертої сесії міської ради № 45 від 24 квітня 2013 року відповідачу було припинено право оренди на земельну ділянку площею 150 кв. м. і було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 650 кв.м. З моменту прийняття рішення міською радою і до даного часу ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 650 кв. м. по вул. Камянецькій, 79/3 без правовстановлюючих документів на землю, право користування (оренди) вказаною земельною ділянкою у відповідності до вимог законодавства не оформив.

Після прийняття міською радою рішення № 45 від 24 квітня 2013 року, яким надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 650 кв. м. по вул. Камянецькій, 79/3 в м. Хмельницькому відповідач проект землеустрою до міської ради на погодження не подавав, договір оренди вказаної земельної ділянки не уклав, плати за користування землею в належному розмірі не сплачував, хоча земельна ділянка використовується ним і до теперішнього часу для обслуговування вказаного обєкту нерухомого майна.

У звязку з цим Хмельницька міська рада просила суд стягнути з відповідача 44975 грн. 66 коп. збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів та судовий збір в сумі 1600 грн.

21 лютого 2018 року Хмельницька міська рада звернулася з заяву про зменшення позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача збитки у розмірі 38508 грн. 45 коп. Зазначаючи, що у звязку із тим, що комісією для визначення збитків власникам землі та землекористувачам помилково було нараховано збитки ОСОБА_4 за період користування земельною ділянкою по вул. Камянецькій, 79/3 з 1 січня по 1 червня 2014 року без врахування того, що ним 15 травня 2014 року було укладено додаткову угоду про розірвання договору оренди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, Хмельницька міська рада в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з відповідача кошти у розмірі 38508 грн. 45 коп. за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим та прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом першої інстанції взагалі не було враховано інтереси позивача та не захищено її законні права на отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, що чітко передбачені та регламентовані ст. 13 Конституції України, ст. ст. 12, 80, 83, 120, 125, 126, 206 ЗК України, ст. 14, 288, 289 ПК України, ЗУ «Про оренду землі».

Крім того, судом не було враховано правову позицію викладено у Постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 629/4628/16-ц, Постанові ОСОБА_5 Верховного суду від 20 листопада 2018 року по справі № 922/3412/17, відповідно до яких вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вважає рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року законним, обґрунтованим та таким що не підлягає скасуванню.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на підставі якої позивач визначав розмір збитків. Крім того, вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки вказані відносини, до моменту укладення договору оренди мають ознаки кондиційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Зазначає, що ознаки деліктних відносин зменшення майна, яке було наявне в позивача, відсутні. Тому вважає, що апеляційна скарга Хмельницької міської ради є необґрунтованою та підлягає відхиленню.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що оскільки обовязковою умовою відшкодування збитків у спірних правовідносинах є вина їх заподіювача. Вина відповідача позивачем не була доведена.

З таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 16 липня 2008 року між ОСОБА_4 та Хмельницькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 800 кв. м. по вул. Камянецькій, 79/3 в м. Хмельницькому під будівництво автосервісу. Рішенням девятої сесії Хмельницької міської ради № 35 від 10 серпня 2011 року ОСОБА_4 було поновлено договір оренди земельної ділянки строком на 3 роки (а. с. 11 т. 1).

На вказаній земельній ділянці розміщено будівлю автосервісу, площею 1036,2 кв. м., яка на праві приватної власності належить відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САС № 895464 від 3 серпня 2011 року (а. с. 12 т. 1).

16 лютого 2012 року між ОСОБА_4 та Хмельницькою міською радою укладено новий договір № 10 оренди земельної ділянки площею 800 кв. м. по вулиці Камянецькій, 79/3 у м. Хмельницькому, терміном на 3 роки ( а. с. 78 т. 1).

Рішенням двадцять четвертої сесії міської ради № 45 від 24 квітня 2013 року було припинено право оренди на земельну ділянку площею 150 кв. м. і було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 650 кв.м. (а. с. 13 т. 1).

10 липня 2013 року відповідачем із приватним підприємством «ГЕО-ТЕКС» було укладено договір № 209/13-т на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 650 кв. м. по вул. Камянецькій, 79/3 у м. Хмельницькому (а. с. 95 т. 1).

15 травня 2014 року було підписано додаткову угоду № 515-02-2014/5660115 про розірвання договору № 00338 оренди земельної від 16 лютого 2012 року (а. с. 99 т. 1).

Рішенням Хмельницької міської ради від 24 грудня 2014 року № 60 доручено управлінню земельних ресурсів та земельної реформи замовити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельних ділянок по вул. Камянецькій, 79/3 площею 800 кв. м. подати її до Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області для реєстрації новостворених земельних ділянок (а. с. 98 т. 1).

Відповідно до наданого до суду договору про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) № 33/16 від 26 січня 2016 року замовником був ОСОБА_4 (а. с. 64 т. 1).

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 12 жовтня 2016 року вбачається, що відповідач користуючись вказаною земельною ділянкою, право оренди на неї не оформив (а. с. 18 т. 1).

Рішенням Хмельницької міської ради від 25 січня 2017 року №57 доручено управлінню земельних ресурсів та земельної реформи замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 800 кв. м. по вул. Камянецькій, 79/3 зі зміною конфігурації земельної ділянки, довжин сторін, точок координат із збереженням загальної площі земельної ділянки (а. с. 63 т. 1).

Рішенням Хмельницької міської ради від 26 січня 2017 року № 78 затверджено акт визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок використання відповідачем земельної ділянки площею 0,0372 га по вул. Камянецькій, 79/3, без правовстановлюючих документів, в сумі 44975 грн. 66 коп. (а. с. 33 т. 1).

Рішенням Хмельницької міської ради від 31 січня 2018 року № 57 визнано п. 3 додатку 4 до рішення 46-ї сесії міської ради від 24 грудня 2014 року № 60 «Про припинення права користування земельними ділянками та надання юридичним особам, громадянину дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, оренду та поділ земельних ділянок» таким, що втратив чинність, відповідно до поданого клопотання управління земельних ресурсів та земельної реформи (а. с. 121 т. 1).

ОСОБА_4 збитки, завдані Хмельницькій міській раді використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, не відшкодовано.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 182 ЦК України встановлені такі ж самі вимоги щодо здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

Таким чином, відповідач правомірно володіє лише будівлею автосервісу, площею 1036,2 кв. м., яка на праві приватної власності належить відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САС № 895464 від 3 серпня 2011 року. Проте, з моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловою будівлею.

Згідно з положеннями частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Безпідставне набуття ОСОБА_4 спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме придбання відповідачем у власність будівлі, яка безпосередньо пов'язана із земельною ділянкою.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень».

Таким чином, з огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому він використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Отже, у зв'язку з тим, що правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки по вул. Камянецькій, 79/3 в м. Хмельницькому у відповідача відсутня, у Хмельницької міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет.

При цьому, суд з'ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Таким чином, саме на суд покладено обов'язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Проте суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував та дійшов передчасного й формального висновку про відмову у задоволенні позову, не застосувавши до спірних правовідносин правову норму, яка підлягає застосуванню, повноваження на які суд має згідно вимог ЦПК України.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.36, 14.1.125, 288.5 ПК України).

Хмельницькою міською радою обґрунтовано, що ОСОБА_4 фактично одержав дохід у результаті нездійснення плати за землю, а саме, в період з 1 червня 2014 року до 1 грудня 2016 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, у результаті чого безоплатно користувався цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набув дохід, отриманий від безпідставно набутого майна у розмірі 38508 грн. 45 коп.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах ОСОБА_5 Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, провадження № 14-77цс18, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18, на які апеляційний суд правильно звернув увагу, але невірно зрозумів їх висновки.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об'єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розміщено.

При цьому виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Отже, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов'язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Не врахувавши вказані обставини та норми чинного законодавства, суд першої інстанції помилково керувався тим, що відсутні підстави для відповідальності ОСОБА_4 за ці збитки.

На підставі викладеного, Хмельницький апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

З відповідача на користь Хмельницької міської ради слід стягнути 38508 грн. 45 коп. майнової шкоди.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

За звернення до суду першої інстанції та апеляційного суду Хмельницька міська рада сплатила судовий збір у розмірі 4000 грн. (позовної заяви 1600 грн.(а.с. 2 т.1), апеляційної скарги - 2400 грн. (а.с. 7 т.2).

ОСОБА_4 є інвалідом другої групи (а.с.75 т.1.) і відповідно до п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати Хмельницької міської ради в сумі 4 000 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку визначеному КМ України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Хмельницької міської ради задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Хмельницької міської ради (, МФО 815013) 38508 грн. 45 коп. майнової шкоди.

Судові витрати Хмельницької міської ради у розмірі 4 000 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному КМ України.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

ОСОБА_2

ОСОБА_3