СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2338/18
Провадження № 2/306/105/19
Рядок статзвіту № 45
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 .

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку за АДРЕСА_1 . Згаданий будинок належав її покійному батьку, за заповітом якого вона та її сестра - ОСОБА_5 успадкували дане житло у рівних частках. Згідно примітки у свідоцтвах про право на спадщину за заповітом син спадкодавця - ОСОБА_6 ( батько відповідачів ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав право на довічне проживання у спадковому будинку.

Відповідачі у згаданому будинку зареєстровані, однак фактично у ньому не проживають більше року. Вважає, що дана обставина слугує підставою для визнання останніх такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням, оскільки повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю позивач не має можливості.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та наполягали на їх задоволенні.

Третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати без її участі у зв`язку із станом здоров`я ( а.с. 53 ).

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого ( а.с. 61).

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили. Відповідач зазначив, що є учасником бойових дій, у даному помешканні не проживає, а проживає за місцем реєстрації дружини по АДРЕСА_2 , однак до моменту смерті свого батька піклувався про нього і періодично проживав у спірному будинку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України ).

Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить у рівних долях позивачці та третій особі на її стороні (а.с. 9-12).

За даними Актів №№ 125, 126 від 21.09.2018 року складених комісією КП «ВУКГ», відповідачі за згаданою зареєстровані, однак не проживають ( а.с. 5-6).

З довідки №80 від 31.01.2019 року, виданої старостою Бугринської сільської ради убачається, що відповідач ОСОБА_6 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_3 ( а.с. 49).

Відповідно до ст. ст. ст. 317, 319 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За ч. 2 ст. 386 ЦПК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За приписами ст. 391 ЦК України , власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 150 ЖК УРСР , громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.

В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим.

За приписами ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За положеннями ЗУ " Про судовий збір " учасники бойових дій звільнені від сплати такого.

Відповідно до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 статус учасника бойових дій надається

особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС. Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. Посвідчення учасника бойових дій і відповідний нагрудний знак особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, яким надано статус учасника бойових дій, видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральної прокуратури України, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.

Надані представником відповідача докази на підтвердження у ОСОБА_3 статусу учасника бойових дій вищенаведеним вимогам закону у повному обсязі не відповідають, відтак правові підстави для звільнення останнього від сплати судових витрат відсутні ( а.с. 40-41).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 141, 223, 263, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 29, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, Конституцією України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд .

Повне рішення складено 27 травня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець