ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №590/241/19

Номер провадження 22-ц/816/2815/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

скаржник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - Ямпільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

стягувач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 12 березня 2019 року у складі судді Бондарчук Я.П., постановлену у смт Ямпіль, повне судове рішення складено 14 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

26 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив: визнати незаконними та скасувати постанови від 11 лютого 2019 року, винесені державним виконавцем Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області у ВП № 58226132 про встановлення щодо нього як боржника тимчасових обмежень у порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 2) постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 3) постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; 4) постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. А також - визнати незаконними дії державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області при виконанні виконавчого провадження ВП № 58226132, які полягають у здійсненні розрахунку заборгованості за виконавчим документом станом на 29 січня 2019 року у розмірі 34340 грн 01 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 18 лютого 2019 року він поштою отримав копії вказаних постанов та розрахунок боргу за виконавчим листом № 2/59/186/13, виданим Ямпільським районним судом 11 листопада 2013 року про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей на користь ОСОБА_2 Відповідно до постанови державного виконавця від 14 червня 2017 року цей виконавчий документ був повернутий стягувачу, а 29 січня 2019 року вона повторно звернулася до Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області із заявою про прийняття виконавчого листа на виконання. У цей же день державним виконавцем було безпідставно проведено розрахунок заборгованості і визначено борг у сумі 34340 грн 01 коп, однак на цей день ніякої заборгованості ще не було. Вважає, що розрахунок заборгованості із сплати аліментів та оскаржувані постанови не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 12 березня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення вимог його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність дій державного виконавця, наявність підстав для винесення оскаржуваних постанов та нарахування заборгованості за минулий час до пред'явлення виконавчого документа на примусове виконання, оскільки виконавчий лист пред'явлений до примусового виконання 29 січня 2019 року і з цієї дати не минув встановлений ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п. п. 1-4 ч. 9, ч. 14 ст. 71 цього Закону. Доводить, що на дату пред'явлення виконавчого листа на примусове виконання ніякої заборгованості не було. Вказує, що судом застосована ст. 194 СК України в редакції, яка вступила в дію лише з 28 серпня 2018 року і зворотної дії у часі не має, тому заборгованість за період до 28 серпня 2018 року нарахована незаконно. Вважає, що вказана норма взагалі не може бути застосована у даному випадку, оскільки в цей період виконавчий документ не перебував на примусовому виконанні, вони проживали однією сім'єю, він не ухилявся від утримання дітей.

Відзиву на апеляційну скаргу стягувачем не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2013 року Ямпільським районним судом Сумської області виданий виконавчий лист № 2/590/186/13 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 12 вересня 2013 року і до повноліття дітей (а.с. 4).

Вказаний виконавчий лист пред'являвся до примусового виконання, однак за заявою стягувача постановою державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 14 червня 2017 року був повернутий без виконання (а.с. 5).

У подальшому за заявою стягувача ОСОБА_2 від 29 січня 2019 року постановою державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 29 січня 2019 року відкрите виконавче провадження № 58226132 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/590/186/13 (а.с. 3).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, зробленого державним виконавцем Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2/590/186/13, виданим 11 листопада 2013 року Ямпільським районним судом Сумської області, станом на 29 січня 2019 року становить 34340 грн 01 коп (а.с. 6).

У рамках здійснення ВП № 58226132 державним виконавцем Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області 11 лютого 2019 року винесено ряд постанов, якими щодо боржника ОСОБА_1 встановлено тимчасові обмеження до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2/590/186/1, а саме:

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 7 -10).

Згідно з частиною 2 статті 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов'язковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

З урахуванням цього принципу рішення, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх суб'єктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов).

Згідно з ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 ч. 9, ч. 14 ст. 71 цього Закону, обчислюється з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 1 ст. 194 СК України, яка діяла станом на 2017 рік, передбачено було, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Частиною 1 ст. 194 СК України (в редакції від 03 липня 2018 року, що набрала чинності з 28 серпня 2018 року) встановлено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, стягувач із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2/590/186/13, виданого 11 листопада 2013 року Ямпільським районним судом Сумської області, який вже перебував на примусовому виконанні до червня 2017 року, звернулася 29 січня 2019 року, відповідно розрахунок заборгованості по аліментах зроблений державним виконавцем за період з 01 червня 2017 року до січня 2019 року.

Боржник, не погоджуючись з таким періодом розрахунку та висновком суду про його законність, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норми ч. 1 ст. 194 СК України у новій редакції, яка набрала чинності з 28 серпня 2018 року, та вважає, що саме з цієї дати і має бути нарахована заборгованість по аліментах.

Колегія суддів апеляційного суду з такими доводами апеляційної скарги не може погодитись, оскільки як і редакція ст. 194 СК України, чинна на дату пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання - 29 січня 2019 року, так і попередня редакція цієї статті, передбачають стягнення аліментів за минулий час, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання, розрахунок заборгованості проведений державним виконавцем у межах, визначених законом.

Крім того, боржник у передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надав доказів на підтвердження доводів про спільне проживання однією сім'єю із стягувачем у спірний період (2017-2018 роки) та виконання добровільно обов'язку з утримання дітей.

За встановлених обставин вимоги скарги щодо визнання незаконними дій посадових осіб державної виконавчої служби із здійснення розрахунку заборгованості по аліментах та скасування постанов державного виконавця, є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 2, п. п. 19, 22 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п'ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Враховуючи приведені норми матеріального права, а також наявність у ОСОБА_1 заборгованості по аліментах, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що дії державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області з винесення оскаржуваних постанов узгоджується із вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для їх скасування відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 12 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук