Справа № 642/1471/19
Провадження № 2/642/894/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Бондаренко В.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Повивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтовані своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем проживала без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_6 покинув родину у липні 2018 року без пояснень припинив спільне проживання, добровільно не надавав позивачу матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, на зв`язок не виходив та не цікавився дитиною взагалі. Пізніше позивач дізналася від спільних друзів, що відповідач проживає цивільним шлюбом з іншою жінкою.

Витрати позивача на утримання сина, не враховуючи додаткових витрат, складають понад 5000,00 гривень щомісячно. Витрати включають постійний медичний нагляд, відвідування школи, харчування, одяг, придбання особистих предметів, розвиваючі заняття, розважальні дитячі заходи та свята та інші заходи необхідні для нормального виховання та розвитку дитини.

Позивач тимчасово не працює, дитина знаходиться на її утриманні, грошей не вистачає, тому дитині потрібна матеріальна допомога з батьківського боку.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в сумі 3000 грн. щомісяця, оскільки дитина постійно хворіє, потребує постійного лікування та матеріальної допомоги.

Відповідач в судове засідання з`явився. Проти позову заперечував та пояснив, що

дійсно є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В частині визначення суми аліментів в твердій грошовій сумі, вважає позов необґрунтованим. Стверджував, що систематично передавав позивачу кошти на утримання сина. Крім того відповідач пояснив, що має вади зору (шрами на оці, катаракту).

18 квітня 2019 року він одружився з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

На теперішній час його дружина вагітна, попереднє визначений термін пологів 20.06.2019 року, що підтверджується копією обмінної карти та протоколу ультразвукового дослідження вагітних. Вона не працює та знаходиться на утриманні відповідача. Крім того, на його утриманні ще знаходиться донька дружини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до якої його дружина є матір`ю одиначкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, а також витягу про реєстрацію.

На теперішній час відповідач офіційно працевлаштувався, його прийнято на посаду сторожа ТОВ «Кап-Трейд», посадовий оклад складає 4200 гр., що підтверджується довідкою.

Відповідач вважає, що аліменти з нього повинно стягувати не в твердій грошовій сумі, а відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України в частині від мого заробітку і просить стягнути 1/6 частину його заробітку.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . ( свідоцтво серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки від 28.02.2019 року малолітній ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_1

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що обов`язки батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

Як зазначає відповідач і згідно копії довідки ТОВ «КАП-ТРЕЙД» відповідач працевлаштувався з 06.05.2019 року згідно наказу № 05-К від 03.05.2019 року про прийняття на роботу з посадовим окладом у розмірі 4200 грн. Тобто, не працює й місяця після працевлаштувався.

Відповідно до пояснень позивача, відповідач займається ремонтом автомобілів, має постійний дохід.

Ці відомості відповідачем це спростовані.

Доводи відповідача, що у нього найближчим часом народиться дитина є передчасними. Доводи, що він утримує дитину від першого шлюбу своєї дружини суд не бере до уваги, оскільки дружина відповідача є одинокою матір`ю, і повинна отримувати кожен місяць грошові кошти від держави на утримання її доньки до повноліття.

Нормами міжнародного та національного законодавства встановлено, що відповідальність за виховання дитини, її гармонійний розвиток та благополуччя повинні нести матір та батько дитини.

Проте, як вбачається з матеріалів справи з того часу, як малолітня дитина стала проживати з матір`ю, відповідач ОСОБА_4 матеріальної допомоги дитині не надавав.

Враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 75, 77-80, 84, 141, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. (дві тисячі грн.) щомісяця, починаючи з 01 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд м. Харкова.

Повний текст рішення виготовлений 11.06.2019.

Суддя А.М. Гримайло