КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 362/7399/18
Головуючий у першій інстанції - Лебідь-Гавенко Г.М.
Номер провадження № 22-ц/824/6292/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Васильківська міська рада Київської області, приватний нотаріус Смоліна Ірина Володимирівна про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в порядку окремого провадження до суду першої інстанції із заявою та просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він є рідним племінником ОСОБА_2 .

Свою заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що після смерті його дідуся - ОСОБА_3 , будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , успадкувала його дружина - ОСОБА_4 , його донька - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_5 у рівних частинах.

В заяві вказано, що ОСОБА_5 є сином померлого, що вбачається із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30 серпня 2018 року №5, а сам заявник є сином ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 . Відповідно до договору дарування від 14 жовтня 1983 року ОСОБА_4 подарувала належну їй частину будинку ОСОБА_5

Враховуючи факт того, що заявник є її рідним племінником і з метою належного оформлення прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 просив задовольнити його заяву для подальшого оформлення спадщини. При цьому зазначив, що є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину подавши відповідну заяву нотаріусу.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено заявнику його право подати позов на загальних підставах..

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме дійшов до помилково висновку про те, що звернення до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту родинних зв`язків з метою прийняття спадщини породжують спір про право. Вважає, що проте дане твердження є хибним, оскільки відповідно до положень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про спадщину.

Окрім того, апелянтом вказано, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки жодна заінтересована особа не заявила про виникнення спору про право, а апелянт є єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При апеляційному розгляді представник апелянта - адвокат Крикунов О.В. підтримав доводи , викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, посилаючись на те, що висновок суду першої інстанції суперечить нормам процесуального законодавства, оскільки матеріали справи не містять будь яких належних доказів про наявність спору про право.

Васильківська міська рада заперечень щодо доводів апеляційної скарги до суду не подавала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Так, залишаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції мотивував свій висновок, тим що із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що встановлення вказаного юридичного факту необхідно для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , тому суд прийшов до висновку, що наявний спір про право на спадщину, який підлягає розгляду в позовному провадженню.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Законодавством не визначено поняття - спір про право, однак аналіз статті 4 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що спір про право - об`єктивно виражене протиріччя волевиявлень двох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаною заявою, просив встановити юридичний факт, що має юридичне значення для нього. При цьому своє звернення мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.29).

12 вересня 2018 року ним було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в якій заначено, що крім нього інших спадкоємців, які мали б право на прийняття спадщини відповідно до ст. 1261-1265 ЦК України не має (а.с.27).

17 листопада 2018 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліною І.В. було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку не поданням заявником заповіту від імені спадкодавця на його ім`я, а також неподання документів, які б підтвердили ступінь родинного зв`язку заявника із спадкодавця (а.с.34).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції, обґрунтував даний висновок наявністю спору про право, разом із тим не зазначив ким оспорюється право ОСОБА_1 на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , факт родинних відносин щодо якої він просив встановити.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємців першої - шостої черги після смерті ОСОБА_5 крім заявника не має, а Васильківською міською радою, як уповноваженою особою територіальної громади, 19 січня 2019 року подану заяву до Васильківського міськрайонного суду Київської області в якій не заперечується щодо задоволення вказаної заяви. Інших доказів, які б свідчили про наявність спору про право матеріали справи не містять.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв