ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4505/19 Справа № 175/2168/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про зобов`язання вчинення певної дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив ухвалити рішення, яким визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати Дніпровську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області винести відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за його заявами від 14.12.2015 року, 13.06.2016 року та 23.04.2018 року /а.с 2-3, 9-10, 18-19, 31-32, 36-37/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року в задоволені позовних вимог відмовлено /а.с. 238-242/.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у поному обсязі, просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідовлення сторін за наявними у справі матеріалами /а.с. 250-251/.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть , актовий запис № 41 від 07 лютого 2014 року зробюлено Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області /а.с.118/, який на момент смерті залишив заповіт /а.с.115/ посвідчений 17 серпня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гула М.К. та зареєстрований в реєстрі за №2635, на ім`я своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач по справі). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

14 березня 2014 року до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову долю звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_4 /а.с.63/ та донька спадкодавця (спадкоємиця за заповітом) ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.65/, внаслідок чого державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кобрусєвою Л.В. було заведено спадкову справу №103/2014 /а.с.91/.

24 березня 2015 року до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла у простій письмовій формі заява позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини на підставі п. 2 ст. 1272 року /а.с.95/, на яку 25 березня 2015 року державним нотаріусом на ім`я позивача була надіслана відповідь №784/02-14, в якій ОСОБА_1 роз`яснено про те, що якщо він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, то за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини або звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку на прийняття спадщини, повідомивши про це нотаріальну контору /а.с.93/.

04 квітня 2015 року ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на 1/8 частку спадкового майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м. /а.с.163/; свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на 1/8 частку спадкового майна: земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 кв.м. /а.с.165/; свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на 1/8 частку спадкового майна: земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1680 кв.м. /а.с.167/.

04 квітня 2015 року ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/16 часток спадкового майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м. /а.с.169/; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/16 часток спадкового майна: земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 кв.м. /а.с.171/; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/16 часток спадкового майна: земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1680 кв.м. /а.с.173/.

15 квітня 2015 року ОСОБА_1 своїм листом від 07 квітня 2015 року, повідомив відповідача про звернення до суду з позовом про надання додаткового строку на прийняття спадщини /а.с.175/. Так, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року, ОСОБА_1 був визначений додатковий строк достатній для прийняття спадщини після смерті батька терміном 3 місяці з дня набрання чинності рішення суду /а.с.201-203/.

17 грудня 2015 року до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини /а.с.188/, на яку 23 грудня 2015 року державним нотаріусом на ім`я позивача була надіслана довідка №3757/02-14 та відповідь №3758/02-14, в якій ОСОБА_1 було роз`яснено процедуру прийняття спадщини, обсяг спадщини, вказано на перелік необхідних документів та повідомлено про необхідність обов`язкової особистої явки до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини /а.с.193-200/.

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.204). Внаслідок чого, 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/16 часток спадкового майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м. (а.с.216); свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/16 часток спадкового майна: земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 кв.м. /а.с.220/; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/16 часток спадкового майна: земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1680 кв.м. /а.с.218/.

22 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою /а.с.229/, в якій просив повернути оригінали: Державного акту на право приватної власності на землю ДП №019216 та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , та зробити відмітки на оригіналах вищевказаних документів про перехід права власності на 7/16 частин майна до ОСОБА_1 . За результатами розгляду заяви позивача, 23 березня 2016 року державний нотаріус направила заявнику письмову відповідь №826/02-14 /а.с.228/, у якій роз`яснила, що документи на підставі яких вчинено нотаріальну дію та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва, тощо, які залишаються у справах нотаріуса; та звернула увагу на те, що Земельним кодексом України чітко визначений перелік документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, одним з яких є свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.

22 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій на підставі ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат» /а.с.231/, в якій просив винести та надіслати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення 12.02.2015 року спадщини за законом (на обов`язкову частку у спадщині) та видачі свідоцтва відповідно до Заяви про прийняття спадщини за законом від 14.12.2015 року, відмову в поверненні оригіналів документів відповідно до заяви від 14.03.2016 року та повернути безпідставно стягнуті грошові кошти у розмірі 1790,24 грн. за вчинення 12.02.2016 року нотаріальні дії. За результатами розгляду заяви позивача, 25 червня 2016 року державний нотаріус направила заявнику письмову відповідь №1786/02-14 /а.с.233/, у якій роз`яснила, що постанови про відмову видаються нотаріусом щодо вчинення нотаріальних дій, а повернення оригіналів документів не є нотаріальною дією, тому таку постанову видати не можливо; мотивовано чинним законодавством України підстави вилучення оригіналів правовстановлюючих документів і роз`яснено за які саме послуги позивачем було сплачено кошти.

16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою /а.с.223/, в якій просив в установлений законом термін винести та надіслати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення 12.02.2016 року спадщини за законом (на обов`язкову частку у спадщині) та видачу свідоцтва відповідно до Заяви про прийняття спадщини за законом від 14 грудня 2015 року. За результатами розгляду заяви позивача, 16 травня 2018 року державний нотаріус направила заявнику письмову відповідь №1136/01-16 /а.с.226/, у якій зазначила наступне: право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України, а саме: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкодавця, але тільки у тому разі, якщо вони не є спадкоємцями за заповітом; ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, тому і свідоцтва про право на спадщину позивачу були видані за заповітом та повідомлено ОСОБА_1 , що видати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині не є можливим, так як позивач вже отримав на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а до спадщини за законом на обов`язкову частку позивач не закликався.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що предмет оскаржування у даній справі відсутній, оскільки свідоцтва про право на спадщину видано всім трьом спадкоємцям, а предметом розгляду у справі є дії нотаріуса не повязані з оформленням спадкових справ.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, вважає що він не відповідає положенням закону.

Зокрема, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні врегульовано Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» /далі ЗУ «Про нотаріат».

Частиною 1 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

ЗУ «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії, відмова у вчиненні нотаріальних дій, нотаріальні акти.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Проаналізувавши зазначені вище положення законодавства, та з огляду на заяву ОСОБА_1 про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій /а.с. 223/, колегія суддів дійшла висновку про порушення нотаріусом вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України .

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із формулюванням вимоги позовної заяви в частині зобов`язання Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області винести відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявами ОСОБА_1 , оскільки суд не може зобов`язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення, яке повинно бути ухвалено.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З огляду на зазначене, слід ухвалити нове рішення про зобов`язання Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області вирішити питання щодо заяви ОСОБА_1 про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у встановленому Законом порядку.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про зобов`язання вчинення певної дії задовольнити частково.

Зобов`язати Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області вирішити питання щодо заяви ОСОБА_1 про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно вимог діючого законодавства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров