У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 , представника позивача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2019 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу задоволені та шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 349 розірвано.

18.03.2019 року від відповідача по справі ОСОБА_1 була подана заява про перегляд вказаного заочного рішення, в якій як на підставу необхідності скасування заочного Рішення Подільського районного суду від 29.01.2019 р., заявник посилається на те, що суд при його ухваленні не врахував тієї обставини, що в судове засідання 29.01.2019 р. відповідач не зміг прибути за станом здоров`я, при цьому, подавши заяву про відкладення судового засідання, на що витратив загалом 15 хвилин, а тому враховуючи зазначене він був позбавлений свого законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів в суді та не мав можливості подати заперечення до позовних вимог стосовно розірвання шлюбу, оскільки він не погоджується з доводами позивача щодо обставин позову, наполягаючи на залишенні в шлюбних відносинах з останньою.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували. Зазначили, що позивач прийняла виважене рішення про розірвання шлюбу, не має наміру продовжувати шлюб з відповідачем, справа з серпня 2018 року знаходилася в провадженні суду і свого рішення за весь цей час позивач не змінила. В свою чергу відповідач, володіючи інформацію про порушене питання про розірвання шлюбу, будь-яких заходів до примирення не вживав і належного наміру зберегти шлюб не проявляв. Наполягали на відмові у задоволенні заяви.

Вислухавши заявника, позивача та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 21.08.2018 року позивач звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що під час спільного проживання відносини між сторонами поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюб існує формально.

Так, згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

12.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 14.12.2018 року (а.с. 16).

В судове засідання 14.12.2018 року відповідач не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся, у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи був відкладений на 29.01.2019 року.

В судове засідання 29.01.2019 року відповідач повторно не з`явився, згідно довідки Укрпошти судова повістка повернулася з позначкою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 25-29). При цьому, від відповідача через канцелярію Подільського районного суду м. Києва, надійшло клопотання про перенесення судового розгляду справи, посилаючись на проходження реабілітації.

Того ж дня, Подільським районним судом м. Києва ухвалено Рішення в даній справі та позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу задоволені та шлюб розірвано.

Так, щодо неявки заявника в судові засідання, слід зазначити, що судом вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про день і час слухання справи, шляхом направлення повісток на всі відомі адреси місця проживання та реєстрації відповідача (а.с. 25-29).

Незважаючи на повернення судових повісток неврученими, відповідач був обізнаний про рух справи, адже 28.01.2019 р. останнім подано клопотання через канцелярію Подільського районного суду м. Києва, про перенесення судового розгляду справи, в якому було зазначено про проходження ним реабілітації після оперування 29.12.2018 р. (а.с. 30), при цьому, доказів, на підтвердження проходження лікування чи реабілітації до клопотання додано не було.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів коли відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на обізнаність відповідача щодо руху справи, ним не подано клопотань по суті позову, або відзиву на позовну заяву.

Щодо доводів заяви про перегляд заочного рішення, слід зазначити про наступне.

Відповідач на спростування думки суду щодо змоги відповідача з`явитись в судове засідання, зазначає наступне. Подання клопотання з проханням відкладення судового розгляду зайняло не більше 15 хвилин, з чим він впорався за допомогою товариша через неспроможність довго стояти або сидіти за станом здоров`я.

Втім, документів на підтвердження поганого самопочуття відповідач не додав, натомість, до заяви про перегляд заочного рішення додана копія виписки № 4992 із медичної картки стаціонарного хворого без будь-якого підтвердження перебування останнього на реабілітації в період розгляду справи по суті.

За правилами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загальному чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Також, згідно з роз`ясненнями Київського апеляційного суду, викладеними в Узагальненні практики судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства при розгляді цивільних справ у порядку заочного розгляду, скасування заочного рішення можливе при наявності двох обставин: 1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не міг завчасно повідомити суд; 2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення. Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці в судове засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами (додаватись до заяви про перегляд заочного рішення). Крім того, відповідач також повинен вказати докази, які мають значення для справи, та можуть призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

Наявність вищенаведених обставин мусить бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

В силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, будь-яких доказів, які б мали значення для правильного вирішення справи, заявник суду не наддав, і на них у заяві про перегляд заочного рішення не послався взагалі.

Обставини, приведені в заяві, були предметом дослідження суду і їм надана відповідна правова оцінка.

Виходячи з обставин, вище викладених, висновків суду про неявку відповідача судове засідання без поважних причин, недоведеності при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача та перегляду заочного рішення суду.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи з вищевикладеного, з огляду на рівноправ`я шлюбного союзу, категорична позиція позивача з приводу розірвання шлюбу, її небажання продовжувати шлюб, а також враховуючи, що відповідач був обізнаний про рух справи, та, враховуючи, що відповідачем не було зазначено про докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та могли вплинути на ухвалене заочне рішення, викладене дає підстави вважати, що заявник мав можливість реалізувати свої процесуальні права, однак знехтував ними, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 280, 284-288, 287, 288, 353 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про перегляд заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2019 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу- відмовити;

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає;

Заочне Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення, згідно ст.287 ЦПК України починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.В. Гребенюк