Справа № 658/3303/18
(провадження № 2/658/148/19)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Каховка Херсонської області

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Марків Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ганжевої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Каховської міської ради про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю,

встановив:

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. належить квартира № АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на спадщину не оформлялося, оскільки спадкоємців, в розумінні ЦК України, у неї не було, заповіту вона не складала. Протягом вказаного періоду, а саме з 2006 року по 2019 рік позивачі проживали у спірній квартирі.

З часу смерті ОСОБА_5 виникла правова невизначеність щодо права власності на належну їй ј частку квартири, оскільки відносини спадкування у даному випадку не виникали. Вказали, що добросовісно, відкрито користуються спірною квартирою більше 10 років. Відтак, вважають, що єдиним правовим способом захисту прав позивачів є визнання права власності на частку квартири, що належала померлій.

Відзивів на позовну заяву не надходило.

В судове засідання сторони не зявилися - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких представник позивача ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2 на задоволенні позовних вимог наполягали, відповідача - позов визнав, представник третьої особи виконавчого комітету Каховської міської ради покладався у вирішенні спору на думку суду.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 квітня 1999 року виконавчим комітетом Каховської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, належить приватизована квартира АДРЕСА_1, загальною площею 62,3 кв.м. (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації смертей 09грудня 2006 року зроблено актовий запис за № 598 (а.с. 3).

Відповідно до виданої комунальним закладом «Каховський геріатричний пансіонат» довідки від 09 серпня 2018 року, ОСОБА_4 з 06 серпня 2006 року по 09грудня 2006 року проживала в КЗ ХОР «Каховський геріатричний пансіонат». Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

З листа завідуючого Каховської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7., слідує, що після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за даними Спадкового реєстру спадкової справи не виявлено.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року№ 5 (далі Постанова), відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України (далі - ЗК), зокрема ст. 119.

Відповідно до п. 13 Постанови можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Як вбачається із матеріалів справи позивачі добросовісно заволоділи частиною спірної квартири (так вони не знали про відсутність у них підстав для набуття права власності, добросовісно помиляючись та вважаючи себе спадкоємцями колишньої власниці вказаного майна), володіють нею з цього часу відкрито та безперервно протягом більш як 10 років, а саме проживають та зареєстровані у спірній квартирі з 1997 року по даний час, здійснюють її утримання, сплачують комунальні послуги, що підтверджується будинковою книгою, копіями квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 6, 6 зворот, 11, 12), та показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, що були допитані в судовому засіданні.

У звязку зі смертю ОСОБА_4, що була власником спірного майна, у зазначеного майна з 2006 року фактично відсутній власник.

Що стосується спадкування, то позивачі не відносяться до жодної із черг спадкоємців померлої згідно ЦК України, заповіт померла на їх користь не складала. Інших підстав для спадкування майна померлої у них не було.

Виходячи з того, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, та не існує домовленості між співвласниками або рішення суду про визначення часток, тому суд вбачає, що формальне не визначення часток у такому майні не є перешкодою для вирішення даного спору.

Крім того, відповідач та виконавчий комітет Каховської міської ради, які теж могли б претендувати на вказане майно позов визнали.

Зважаючи на викладене суд вбачає, що під час судового розгляду встановлено необхідна сукупність обставин, зазначених у ч. 1 ст. 334 ЦК України, а саме: тривалість, добросовісність, відкритість та безперервність володіння позивачів часткою квартири як своєю власною, тому є всі підстави для визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину квартири в силу набувальної давності, та задоволення позову.

Визнання права власності на 1/4 частину квартири за позивачами в силу набувальної давності не порушує нічиїх прав чи законних інтересів третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 2, 4 5, 10, 12 13, 77 81, 141, 211, 228,

235, 258, 259, 263 265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1), ОСОБА_2 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) до ОСОБА_3 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2), третя особа виконавчий комітет Каховської міської ради (адреса місцезнаходження: м. Каховка Херсонської області, вул. Велика Куликовська, 103; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04059970) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, за набувальною давністю, що належала померлій ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, за набувальною давністю, що належала померлій ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків