УХВАЛА

11 травня 2019 року

м. Київ

справа № 462/6969/18

провадження № 61-8875ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» (далі - ЛКП «Залізничнетеплоенерго») до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачів на користь підприємства 14 079 грн 43 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 14 079 грн 43 коп. заборгованості за послуги із центрального опалення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року скасовано в частині розподілу судових витрат та ухвалено у цій частині нове рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ЛКП «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є стягнення заборгованості у розмірі 14 079 грн 43 коп., у зв`язку з чим ціна позову у справі № 462/6969/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, справа становить значний суспільний інтерес, так і для висновку про те, що справа розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Суддя М. Є. Червинська