Провадження №22-ц/812/1052/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/818/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання дій та бездіяльності державного виконавця протиправними, стягнення збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 20 лютого 2019 року під головуванням судді Чулуп О.С. у приміщенні цього суду, повний текст якої складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Центрального ВДВС ММУЮ у Миколаївській області про визнання дій та бездіяльності державного виконавця протиправними, стягнення збитків.

Позивач зазначав, що між ним та ОСОБА_2 18 березня 2008 року було укладено договір позики б/н у розмірі 6500 доларів США зі сплатою за користування грошовими коштами 5 % від суми договору на місяць. Оскільки ОСОБА_2 своєчасно не виконувала умови договору позики, на підставі його заяви 12 вересня 2016 року Миколаївською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» зареєстровано приватне обтяження, об`єктом обтяження є належний на праві власності ОСОБА_2 транспортний засіб МАZDA 6. 15 лютого 2017 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 38 693,70 доларів США, що еквівалентно 1018 874 грн. 73 коп.

Як вказав позивач, у жовтні 2018 року він звернувся до ОСОБА_2 із заявою щодо перереєстрації автомобіля МАZDA 6, 2008 р.в. на його ім`я в рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Проте відповідач зазначив про неможливість задоволення його пропозиції у зв`язку з тим, що державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ у Миколаївській області 27 вересня 2016 року описано та арештовано належне їй рухоме майно, а саме автомобіль МАZDA 6, 2008 р.в., який з метою задоволення вимог АТ КБ «Надра» 26 грудня 2016 року був реалізований ДП «Сетам» шляхом проведення електронних торгів.

Посилаючись на те, що такі дії державного виконавця порушують його майнові права, просив визнати протиправними дії державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ у Миколаївській області у зведеному виконавчому провадженні № 50734962 щодо накладення арешту та реалізації з електронних торгів транспортного засобу МАZDA 6 та бездіяльність державного виконавця щодо неотримання дозволу у заставодержателя ОСОБА_1 на реалізацію заставного майна.

Також позивач зазначав, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця йому завдано збитків в розмірі 38 693, 70 доларів США, що еквівалентно 1 018 874 грн. 73 коп., та відповідає вартості транспортного засобу МАZDA 6, які просив стягнути з Центрального ВДВС ММУЮ у Миколаївській області на його користь.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Ленінського районного суду м. Миколаєва на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що місцем реєстрації відповідача є Центральний район м. Миколаєва, а тому позов пред`явлено за належною підсудністю. На підставі викладеного, просив скасувати ухвалу суду, а справу передати до Центрального районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду у іншому складі суду.

Згідно із п 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Оскільки позивач оскаржує дії державного виконавця в порядку виконання рішення ухваленого Ленінським районним судом м. Миколаєва, тому є усі підстави для направлення справи іншому суду.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, однією із вимог якого є майнова вимога про стягнення з відповідача збитків, а тому при визначенні територіальної юрисдикції даного спору слід застосовувати положення параграфу 3 Глави 2 Розділу 1 ЦПК України.

За змістом ст. 27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцем знаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача - Центрального ВДВС ММУЮ у Миколаївській області - є: вул. Артилерійська, 18, офіс 5 у м. Миколаєві, що належить до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

Таким чином, за територіальною підсудністю справа повинна розглядатися Центральним районним судом міста Миколаєва.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим на підставі п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, з дотриманням правил та суб`єктної юрисдикції.

Вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи до Центрального районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду у іншому складі суду не відповідають приписам процесуального закону.

Керуючись статтями 379, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2019 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.В. Коломієць

Судді І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року