Дата документу 04.06.2019 Справа № 310/7317/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7317/18 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/1894/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 лютого 2019 року у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєва-Тинів Наталя Валеріївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєва-Тинів Н.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. 26 травня 2018 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-398, згідно з яким, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1928 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 . До складу спадщини, зокрема, входить недоотримана сума страхової виплати у розмірі 73 403,11 грн.

ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровську Луганської області, яке на знаходиться на тимчасово окупованій території. Відділенням в м. Кіровську не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, тому нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділенні в м. Кіровську припинено з 01.12.2014 року. Справи потерпілих, які знаходились на обліку у даному відділенні, та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення у м. Кіровськ, тому відсутня можливість доступу до цих документів.

ОСОБА_2 за період з 01.12.2014 по 06.04.2017 р.р. не звертався з відповідною заявою до органів фонду, що знаходяться на території, підконтрольній владі України, будь-якої інформації не запитував, доказів переміщення з окупованої території не надавав. У зв`язку з чим ОСОБА_2 фактично нараховані та залишились невиплаченими щомісячні страхові виплати лише за травень - листопад 2014 року на загальну суму 11 761,98 грн., а щомісячні страхові виплати за період з 01.12.2014 по 06.04.2017 р.р., могли бути нараховані ОСОБА_2 лише на підставі його заяви робочим органом фонду за фактичним місцем його проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

ОСОБА_2 за життя не звертався до робочих органів фонду, розташованих на території підконтрольній владі України та не скористався своїм правом на отримання призначених страхових виплат, відповідно до чинного законодавства України, тому в Управлінні щомісячні страхові виплати з 01.12.2014 року і по день його смерті не нараховувались.

Оскільки, ОСОБА_2 не набув права на щомісячні страхові виплати в розмірі 61 641,13 грн. за період з 01.12.2014 по 06.04.2017 р.р., то і ОСОБА_1 також не має права на отримання зазначеної суми страхових коштів, так як ці кошти не входять до складу спадщини.

На підставі зазначеного просило визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.05.2018 року №1-398, видане державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. неправомірним в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманої його батьком ОСОБА_2 суми страхової виплати в сумі 61641,13 грн. за період з 01.12.2014 року по 06.04.2017 року; вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя та залишились неотриманнями у зв`язку зі смертю, ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати за період з 01.12.2014 року по 06.04.2017 року не нараховувались, вихід за межі позовних вимог, просить скасувати рішення суду та задовольнити позов, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що нотаріусом було видано вищезазначене свідоцтво на підставі довідки від 06 листопада 2017 року №03-2017, виданої управлінням, судом першої інстанції було перевірено право відповідача на спадкування, роздруківки з бази даних «Реєстр потерпілих», додані до апеляційної скарги, не можуть бути прийняті як доказ.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на момент смерті належало право на отримання страхових виплат у розмірі 73 403,11 грн., та у зв`язку з його смертю право перейшло до його спадкоємця.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованих, але не одержаних страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 04 жовтня 2017 року звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , а 26 травня 2018 року він звернувся із заявою про видачу свідоцтва по право на спадщину за законом.

Нотаріус під час виконання своїх обов`язків зробив запит до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про наявність у ОСОБА_2 недоотриманих сум страхових виплат.

Зі змісту листа від 06 листопада 2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області вбачається, що ОСОБА_2 не виплачені щомісячні страхові виплати у розмірі 11761,98 грн., які йому нараховані за травень-листопад 2014 року, а також він має право на донарахування виплат з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року у розмірі 61 641,13 грн.

26 травня 2018 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом 1-398, згідно з яким державний нотаріус посвідчує, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 .

До складу спадщини, зокрема, входить право на недоотриману суму страхових виплат у розмірі 73 403,11 грн., що підтверджується довідкою, виданою фондом соціального страхування України Управлінням виконавчої дирекції Фонду у Луганській області від 06 листопада 2017 року вих. №03/2117.

Так, порядок та підстави надання щомісячних страхових виплат постраждалому внаслідок нещасного випадку на виробництві визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон).

Відповідно до вимог Закону потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровську Луганської області, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території. Відділенням в м. Кіровську не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", тому нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділенні в м. Кіровську припинено з 01.12.2014 року. Справи потерпілих, які знаходились на обліку у даному відділенні, та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення у м. Кіровську.

Фондом соціального страхування України у Луганській області заявлені позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2018 року №1-398 в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманої його батьком ОСОБА_2 суми страхової виплати в розмірі 61641,13 грн. за період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2017 року.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів, враховуючи те, що оскільки грошові кошти недоотриманих соціальних виплат увійшли до спадкового майна, приходить до висновку, що їх отримання регулюється спадковим законодавством.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що предметом розгляду в цивільній справі є саме встановлення правомірності чи неправомірності складання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо щомісячних страхових виплат за період з 01 грудня 2014 року до 06 квітня 2017 року, а не встановлення правомірності чи неправомірності припинення потерпілому (спадкодавцю) ОСОБА_2 щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності органами Фонду соціального страхування України.

Відтак, враховуючи те, що батьку відповідача було зупинено здійснення страхових виплат та ним за життя не було виявлено волевиявлення щодо вчинення дій, спрямованих на відновлення виплати, в результаті чого ОСОБА_2 у період з 01.12.2014 року по 06.04.2017 року страхові виплати не нараховувалися, ОСОБА_1 , враховуючи положення ст. 1227 ЦК України, не набув права на ці виплати як спадкове майно.

Саме по собі право ОСОБА_2 на отримання таких страхових виплат до складу спадкового майна не може входити, оскільки таке право безпосередньо пов`язане з самою особою.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач не набув права на страхові виплати як спадкове майно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 від 26.05.2018 року №1-398, виданого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. неправомірним в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманої його батьком ОСОБА_2 суми страхової виплати в сумі 61 641,13 грн. за період з 01.12.2014 року по 06.04.2017 року.

Згідно з ч.ч.1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України позивач має право на компенсацію відповідачем ОСОБА_1 суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 1762 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 2643 грн., всього 4405 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 лютого 2019 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєва-Тинів Наталя Валеріївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 травня 2018 року №1-398, видане державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В., недійсним в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманої його батьком ОСОБА_2 суми страхової виплати в розмірі 61641,13 грн. за період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області судовий збір в розмірі 4405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: