Номер провадження: 22-ц/813/3638/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року у складі судді Огренич І.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати ТОВ «Кей-Колект» кредитодавцем, якому заборонено в позасудовому порядку вимагати або звертати стягнення, в тому числі набувати права власності без згоди іпотекодавця, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки згідно іпотечних договорів від 28 липня 2005 року, від 09 жовтня 2006 року та від 22 лютого 2007 року.

При цьому позивачка посилається на те, що між нею та АКІБ «Укрсиббанк» були укладені договори про надання споживчого кредиту та іпотечні договори.

Заочним рішенням Київського райсуду м. Одеси від 02.11.2010 року з ОСОБА_1 стягнуто суму боргу по кредитним договорам. 12.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до договору факторингу своє право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вважає, що оскільки збіг строк позовної давності про звернення стягнення на предмет іпотеки, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, задовольнити її позовну заяву та повернути сплачений судовий збір, за подання до суду першої інстанції позову про захист прав споживачів, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що з набрання законної сили рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року про стягнення з неї грошових коштів за кредитним договором, у відповідача виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак таке право обмежено трирічним строком позовної давності.

Також ОСОБА_1 , зазначає, що судом першої інстанції, відмовляючи в задоволенні її позовних вимог, проігноровано норми матеріального права, та не констатовано, що якщо відповідач спробує в позасудовому порядку вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, він порушить строки позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В судове засідання, призначене на 08 травня 2019 року сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 152-153).

До суду апеляційної інстанції 07.05.2019 року, надійшло клопотання ОСОБА_2 , який за ордером представляє інтереси апелянта, на підставі укладеного договору 07.05.2019 року, та просить суд справу слуханням відкласти в зв`язку з його сімейними обставинами (а.с. 154-157).

Апеляційний суд звертає увагу нату обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває у провадженні апеляційного суду з січня 2019 року, укладаючи договір з ОСОБА_1 07.05.2019 року, адвокат вже знав про існування причин його неможливості прийняття участі у розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, сповіщалась про розгляд справи завчасно.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відсутності причин для відкладення справи, та з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок, що її позовні вимоги не обґрунтовані, виходячи з того, що сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки або окремих її положень.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повній мірі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 509, ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, і гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом перша та друга статті 598 ЦК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28 липня 2005 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 411-08 ПОУ П, умовами якого передбачено надання 10000 доларів США (на день укладання договору складає 50500 гривен), на умовах повернення до 28.07.2012 року та сплати 14% річних за користування кредитними коштами (а.с. 6-12).

В забезпеченні виконання за кредитним договором № 411-08 ПОУ П від 28 липня 2005 року, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , був укладений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за номером №2604 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Е., предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 31-36).

09 жовтня 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, умовами якого передбачено надання 30000 доларів США (на день укладання договору складає 151500 гривен), на умовах повернення до 09.10.2016 року та сплати 11,3% річних за користування кредитними коштами (а.с. 13-21).

В забезпеченні виконання за кредитним договором №0 від 09 жовтня 2006 року, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , був укладений іпотечний договір другої черги, зареєстрований в реєстрі за номером за номером №1446 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзар О.Ю. предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 37-41).

22 лютого 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, умовами якого передбачено надання 30200 доларів США (на день укладання договору складає 152510 гривен), на умовах повернення до 22.02.2017 року та сплати 13,5% річних за користування кредитними коштами (а.с. 22-30).

В забезпеченні виконання за кредитним договором №0 від 22 лютого 2007 року, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , був укладений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за номером за номером № 675 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 42-46).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто достроково суму боргу по вище вказаним кредитним договорам (а.с. 47-50).

12.12.2011року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу №1 своє право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаним кредитним договорам.

12.12.2011року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки відповідно до Договору відступлення прав вимог на предмет іпотеки за умовами іпотечного договору від 28.07.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №2604 посвідченого правним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г., іпотечного договору від 09.10.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №1446 посвідченого правним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзар О.Ю., іпотечного договору від 22.02.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №675 посвідченого правним нотаріусом Одеського міськнотаріального округу Ситніковою Ю.Д. (а.с. 53-66).

Відповідно до постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 суми у розмірі 582596,43 гривен, на підставі виконавчого листав, виданого за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2010 року (а.с. 51-52).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач фактично просить припинити дію розділів 4 та 5 іпотечних договорів від 28.07.2005 року, від 09.10.2006 року та від 22.02.2007 року, які окрім судового (на підставі рішення суду) порядку захисту прав іпотекодержателя, містять норми двох способів позасудового (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя) порядку порушеного права іпотекодержателя. Усі вищезазначені способи задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки визначені законодавцем у ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що іпотечні договори укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 позивачем у судовому порядку не оскаржуються.

На підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки рішення Київського районного суду міста Одеси від 02.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не виконано, отже, основне зобов`язання не припинено.

На підставі зазначених вище обставин, судом першої інстанції зроблений висновок, про те що до закінчення строку дії іпотечного договору, враховуючи, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання рухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права при винесенні рішення, не прийнято до уваги порушення строку позовної давності, не визнано розділи 4,5 іпотечних договорів, щодо позасудового врегульування спору за рахунок предмету іпотеки, такими що втратили силу в зв`язку з порушенням строку позовної давності,колегія суддів вважає такими, що не є обґрунтованими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Вимогою апеляційної скарги ОСОБА_1 , також зазначено про повернення судового збору за подання до суду першої інстанції позову, з тих підстав, що вона звернулась до суду у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та помилково його сплатила.

Колегія суддів, дійшла до висновку про безпідставність таких вимог, з тих підстав, що повернення судового збору, як помилково сплаченого, здійснюється судом першої інстанції, на підставі заяви позивача.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі ці доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 травня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець