Справа № 274/1864/18
Провадження № 2/0274/430/19
Рішення

Іменем України

17.05.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Бердичівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження, -

В с т а н о в и в :

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , згідно якого просить виключити відомості про нього, як батька дитини, з актового запису № 1 від 07.02.2011 року, вчиненого виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що 11.01.2011 р. між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який в подальшому рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 02.02.2015 р. був розірваний. В шлюбі відповідачка народила доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої були зареєстровані він та відповідачка. Позивач зазначає, що на час реєстрації народження дитини він був впевнений, що являється батьком дитини. Однак, згодом після народження дитини, дізнався, що донька не його.

Зважаючи на викладені обставини, наразі позивач не погоджується з батьківством, у зв"язку з чим вважає необхідним оспорити його в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Гуменюк О.В. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові. Просили суд задовольнити позов. Позивач додатково суду пояснив, що в період з 2008 року по 2011 рік вони періодично зустрічалися з відповідачкою, мали інтимні стосунки, почуттів він до відповідачки не мав. Про вагітність відповідачки він дізнався від неї, вона повідомила йому особисто коли термін вагітності становив шість місяців. Він думав що дитина його, тому і запропонував одружитися, крім того на цьому наполягали його батьки, на той час йому було 20 років. Після народження дитини він побачив, що вона на нього не схожа, також люди в селі говорили та говорять, що дитина не його, відповідачка гуляла в той час і з іншими хлопцями. Зазначив, що оспорює батьківство, тому що не бажає платити аліменти на дитину, якій не є батьком. Вказав, що протягом восьми років не ставив питання про проведення генетичної експертизи на встановлення батьківства щодо дитини тому що відповідачка не пред"являла до нього ніяких претензій щодо сплати аліментів.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що відповідач є батьком дитини. Вказала, що в період з 2008 по 2011 рік мала з позивачем періодичні інтимні стосунки. Завагітніла в квітні 2010 року від ОСОБА_2 про що повідомила йому на шостому місяці вагітності, оскільки на той час їй було лише 16 років та вона сама не розуміла, що вона вагітна. Позивач сам запропонував їй одружитися, на одруженні вона не наполягала. Весілля відбулося 20.11.2010 року, а офіційно вони розписалися 11.01.2011 року. Зазначає, що в той час коли вона мала стосунки з позивачем, стосунків з іншими хлопцями в неї не було. З позивачем вони прожили два з половиною роки. Від проходження судово- генетичної експертизи вона відмовилася, бо не бажає травмувати дитину.

Представник третьої особи - Бердичівського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області в судове засідання не з"явився. На адресу суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує. Заяву долучено до матеріалів справи (а.с. 21).

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.01.2011 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 2, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 02.02.2015 р. було розірвано (а.с. 10).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження під час перебування в шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений відповідний актовий запис № 1 від 07.02.2011 р. В графі батько - зазначено ОСОБА_2 , в графі мати - ОСОБА_3 (а.с. 9).

Одночасно з поданням позивачем 17.04.2018 р. позовної заяви про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження, ним на адресу суду було скеровано заяву про призначення судово-генетичної експертизи на підтвердження відсутності кровного споріднення (а.с. 6), яку в подальшому було задоволено судом.

Ухвалою суду від 05.06.2018 р. була призначена судово-генетична експертиза, на вирішення якої поставлено питання: чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. В. Гадомці, Бердичівського району, Житомирської області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? (а.с. 26-27).

Разом з тим, судом встановлено, що експертиза проведена не була, оскільки експертною установою не були отримані зразки крові у осіб по справі (а.с. 38).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Таким чином, законодавством встановлена презумпція батьківства щодо дитини, яка народжена у шлюбі.

Проте, батько дитини має право оспорити батьківство.

Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Тлумачення статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 05.06.2018 р. для з`ясування дійсності факту батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_6 , 2011 р.н., у справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Роз`яснено сторонам, що судово-генетична експертиза батьківства може бути проведена за наявності всіх учасників експертизи у визначений експертною установою час за наявності паспортів та свідоцтва про народження дитини. Зобов`язано сторони не чинити перешкоди для проведення призначеної експертизи. Доручено Житомирському обласному бюро СМЕ (м. Житомир, вул. Шелушкова, 131) провести відбір біологічних зразків необхідних для проведення судово-генетичної експертизи у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 26-27).

Згідно листа в.о. завідуючого відділенням Обласного бюро СМЕ Житомирської обласної ради від 22.06.2018 р. повідомлялося, що відбір зразків крові осіб у справі проводиться в судово-імунологічному відділенні за зазначеною адресою з понеділка по п`ятницю з 09.00 до 14.00 год. При собі мати паспорт та свідоцтво про народження дитини (а.с. 32).

Копію листа від 22.06.2018 року направлено судом сторонам по справі. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали зазначені повідомлення експертної установи (а.с. 36, 37).

Відповідно до листа завідуючого відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 27.11.2018 р. повідомлено, що проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації неможливе, тому що станом на 22.11.2018 р. зразки крові осіб у справі, відбір яких відповідно до ухвали суду доручений Житомирському обласному бюро СМЕ, зазначеною установою не отримані. Ухвалу про призначення експертизи повернуто без виконання (а.с. 38).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_2 , суду під присягою повідомив, що на час одруження з відповідачкою він був впевнений що то його дитина. Однак хлопці в селі почали казати, що то дитина ОСОБА_7 , над ним почали жартувати. Стверджує, що під час інтимних стосунків з відповідачкою вони користувалися засобами контрацепції. Коли він повідомив батьків про вагітність відповідачки, то мати сказала, що потрібно одружитися, щоб дитина не росла без батька, а люди в селі не сміялися з їх родини. Вказав, що з відповідачкою він одружився добровільно, вона на одруженні не наполягала.

Свідок ОСОБА_8 ( сестра позивача) суду повідомила, що про вагітність відповідачки вони дізналися коли термін вагітності був шість місяців. Їх батьки наполягали на тому, щоб брат одружився з відповідачкою, бо вони проживають в одному селі, боялися осуду односельчан. На той час позивач не був впевнений що то його дитина, однак всі говорили, що його дитина, тому він і одружився з відповідачкою. Зазначила, що в хлопці в селі жартували, що дитина може бути від ОСОБА_7 . На даний час сумніви в батьківстві позивача щодо дитини виникають і тому, що відповідачка не дає їм дитину для спілкування .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів до позовної заяви, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, позивачем додано не було, так само як і під час судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення ЄСПЛ у справі "Калачова проти Російської Федерації" від 07 травня 2009 року N 3451/05, § 34, "Kalacheva V. Russian Federation").

Відповідно до вимог статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Як передбачено ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично ставиться до показів свідків, зокрема показів свідка ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою позивача, оскільки всі надані нею покази є лише припущеннями, які ґрунтуються на плітках односельчан.

За таких обставин, проаналізувавши надані позивачем докази в обґрунтування його позовних вимог, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази про відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Таким чином, предмет позову є недоведеним.

Посилання позивача на те, що він не може бути батьком дитини ОСОБА_4 , оскільки володіє інформацією, що донька не від нього, саме по собі не може бути підставою для виключення запису про нього, як батька, з актового запису дитини.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265 ,268, 273, 354 ЦПК України, ст. 136 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Бердичівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2019 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко