Справа № 341/2316/18
Провадження № 22-ц/4808/735/19
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою АТ «Мегабанк» на рішення Галицького районного суду, ухвалене у складі судді Максимчина Ю.Д. 19 березня 2019 року в м. Галичі,

в с т а н о в и в :

19.12.2018 року АТ «Мегабанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №150-028-850-2-17-Г від 18.12.2017 року, укладеним між сторонами на суму 28 026,91 грн. зі сплатою 15% річних та кінцевим терміном повернення 17.12.2020 року, станом на 01.08.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 44 043,14 грн., з якої: 26 564,06 грн. залишкова сума заборгованості за кредитом, 1 363,62 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів, 3 503,35 грн. залишок нарахованої та несплаченої комісії та 12 612,11 грн. штрафу.

Оскільки ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Галицький районний суд рішенням від 19 березня 2019 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №150-028-850-2-17-Г від 18.12.2017 року в розмірі 31 431,03 грн., з якої: залишкова сума заборгованості за кредитом - 26 564,06 грн., залишок нарахованих та несплачених процентів - 1 363,62 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії - 3 503,35 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» 1762 грн. понесених позивачем судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору №150-028-850-2-17-Г від 18.12.2017 року, то з неї на користь АТ «Мегабанк» підлягає стягненню: залишкова сума заборгованості за кредитом в розмірі 26 564,06 грн., залишок нарахованих та несплачених процентів в розмірі 1 363,62 грн. та залишок нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 3 503,35 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу, суд виходив з того, що одночасне застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суперечить вимогам закону.

У апеляційній скарзі АТ «Мегабанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу.

Зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про застосування подвійної відповідальності, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором і при цьому не заявляв вимог про стягнення пені.

Оскільки відповідач своєчасно та в повному обсязі не здійснювала щомісячні платежі за кредитом, внаслідок чого не здійснювалося погашення поточної та простроченої заборгованості, що призвело до збитків банку, то банком відповідно до пункту 6.3 кредитного договору законно та обґрунтовано нараховано штраф в розмірі 12 612,11 грн. за порушення умов кредитного договору.

Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаної позовної вимоги.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду представник АТ «Мегабанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 18.12.2017 року між ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №150-028-850-2-17-Г, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на суму 28 026,91 грн. зі сплатою 15% річних та кінцевим терміном повернення 17.12.2020 року (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.08.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 44 043,14 грн., з якої: 26 564,06 грн. залишкова сума заборгованості за кредитом, 1 363,62 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів, 3 503,35 грн. залишок нарахованої та несплаченої комісії та 12 612,11 грн. штрафу (а.с. 17).

13.03.2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, зокрема не визнає вимоги про стягнення штрафу в сумі 12 612,11 грн.

За таких обставинах суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення 26 564,06 грн. залишкової суми заборгованості за кредитом та 1 363,62 грн. залишку нарахованих та несплачених процентів.

Разом з тим, позовна вимога про стягнення 3 503,35 грн. залишку нарахованої та несплаченої комісії є необґрунтованою, враховуючи наступне.

Згідно пункту 2.8 кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості сплачується комісійна винагорода в розмірі 2,5% від суми кредиту.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково дійшов висновку про задоволення позову в наведеній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення Галицького районного суду від 19 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» 3 503,35 грн. залишку нарахованої та несплаченої комісії необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в наведеній частині.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В пункті 6.1 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне погашення ануїтентних платежів кредитодавець має право нараховувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15 процентів суми простроченого платежу.

Відповідно до пункту 6.3 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.

Положеннями ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Проте, як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення залишкової суми заборгованості за кредитом в розмірі 26 564,06 грн., залишку нарахованих та несплачених процентів в розмірі 1 363,62 грн., залишку нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 3 503,35 грн. та штрафу в розмірі 12 612,11 грн. Вимог про стягнення пені позивач не заявляв.

За таких обставин рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги АТ «Мегабанк» про стягнення штрафу ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд вважав штраф і пеню подвійною відповідальність за невиконання зобов`язань за кредитним договором, не врахувавши того, що вимоги про стягнення пені не були заявлені.

Отже, рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» 12 612,11 грн. штрафу.

Питання про розподіл судових витрат судом вирішено правильно, а тому рішення в частині стягнення 1762 грн. понесених позивачем судових витрат слід залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Мегабанк» 2643 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АТ «Мегабанк» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 19 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» 3 503,35 грн. залишку нарахованої та несплаченої комісії та в частині відмови в задоволенні позовної вимоги АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь АТ «Мегабанк», місцезнаходження якого м. Харків, вул. Алчевських, 30, , МФО 351629, - 12 612,11 грн. (дванадцять тисяч шістсот дванадцять гривень 11 коп.) штрафу.

В задоволенні позовної вимоги АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 503,35 грн. залишку нарахованої та несплаченої комісії відмовити.

Рішення Галицького районного суду від 19 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» 26 564,06 грн. залишкової суми заборгованості за кредитом, 1 363,62 грн. залишку нарахованих та несплачених процентів та 1762 грн. понесених позивачем судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» 2643 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року