Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа153/507/19

Провадження2/153/143/19-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, в якій просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 1,799 га, яка розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, державний кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Береза Брестська область Білорусь. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_2 у віці 85 років. Його тітка мала посвідку на проживання в республіці Білорусь. Ще за життя вона склала заповіт 01 червня 2016 року на його ім`я, у відповідності до якого заповідала все майно йому, а саме: земельну ділянку на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка належала їй на праві приватної власності. Після смерті тітки він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що втрачено оригінал правовстановлюючого документа, а також йому повідомили, що свідоцтво про смерть, яке видану у республіці Білорусь законної сили на території України не має. Рекомендовано було звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№3560 від 13.05.2019, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№3104 від 22.04.2019 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без його участі, заява представника відповідача про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного:

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - ксерокопії паспорта громадянина України (а.с.5-7) судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_2, зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Із копії заповіту складеного 01 червня 2016 року у місті Береза Брестської області Республіки Білорусь (а.с.8) судом встановлено, що ОСОБА_2 заповіла земельну ділянку площею 1,799 га державний кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 своєму племіннику ОСОБА_1 , тобто позивачеві.

Із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 17.12.2016 року (а.с.9) судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Березна Брестської області Республіка Білорусь.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №54946111 від 12.03.2016 року (а.с.10), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12) та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.16) судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Із повідомлення приватного нотаріуса (а.с.11) судом встановлено, що у зв`язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.1269 ЦК України після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняв ОСОБА_1 , так як подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлої ОСОБА_2

Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, окрім ОСОБА_1 , ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом, оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293 ЦПК України, на підставі ст.ст.15, 16, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1269 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,799 га, яка розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, державний кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 , і яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Береза Брестська область Білорусь.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк