_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД______
Єдиний унікальний номер справи 654/1585/18 Головуючий у першій інстанції Данилевський М.А.
Номер провадження 22ц/819/817/19 Доповідач Базіль Л.В..
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Приходько Л.А.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за № 654/1585/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року у складі судді Данилевського М.А., повне судове рішення складено 19.02.2019 року

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов цього договору, утворилася заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року становить 67134,75 грн, що складається з: 4665.24 грн заборгованість за кредитом; 58834.52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200.00 грн заборгованість за пенею та комісією, 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3184.99 грн - штраф (процентна складова), та яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі уповноважений представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що банк звертаючись до суду з позовом пропустив загальний строк позовної давності, залишив поза увагою, що термін дії картки відповідачки встановлено до 01/16 року, банк звернувся до суду 06.05.2018 року, тобто в межах строків загальної позовної давності.

Уповноважений представник відповідача, адвокат Коваленко Вікторія Вікторівна у письмову відзиві на апеляційну скаргу, доводів викладених в ній не визнала, зазначила, що доказів того, що відповідач отримувала нову картку з терміном дії до 01/16 року матеріали справи не містять. Останній платіж по картці здійснила 30.01.2015 року, а тому банк звернувшись до суду з позовом 06.05.2018 року пропустив загальний строк позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.09.2008 року ОСОБА_1 з метою отримання кредитної картки заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій відповідач висловила згоду на укладення договору з банком шляхом отримання кредитної картки Універсальна та погодилась, що заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які викладені на банківському сайті становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини внаслідок приєднання Литвиненко С.М. до умов банку та таке приєднання відповідачкою вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.

За умовами укладеного кредитного договору, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 500 грн на платіжну картку зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 30.00% рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до заяви -анкети позичальник ОСОБА_1 була видана кредитна картка за № НОМЕР_1 .

За умовами укладеного договору позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку та позичальник дає банку право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Карта діє до останнього дня місяця, указаного на лицьовій стороні карти (п. п.3.2, 3.3.).

Відповідно до даних по виписці за карткою НОМЕР_1 вбачається, що зміна кредитного ліміту за карткою проводилась 06.11.2010 року до 600.00 грн, 17.01.2011 до 700.00 грн, 22.04.2011 року до 800.00 грн, 26.05.2011 року до 900.00 грн, 08.09.2011 року до 1000.00 грн та останнє збільшення кредитного ліміту відбулося 08.01.2013 року до 5000.00 грн (а.с.58-63)

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31.03.2018 року відповідачка має заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 67134 грн 75 коп., з яких - 4665.24 грн заборгованість за кредитом; 58834.52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200.00 грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3184.99 грн - штраф (процентна складова).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача, адвокат Коваленко В.В. заявила про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с.47).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості в сумі 67134 грн 75 коп., суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 зазначеної статті).

Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.3.1.1, 5.4 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а тому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем вказаного на картці ( в полі MONTH).

Відповідно до довідки умов кредитування строк внесення щомісячних платежів визначений до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Із долученої до апеляційної скарги довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору без номеру від 11.09.2008 року отримала картки № НОМЕР_1 з терміном дії 12/11; за № НОМЕР_2 з терміном дії 09/15;за НОМЕР_3 з терміном дії 01/16.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача, адвокат Коваленко В.В. пояснила, що відповідач картки за НОМЕР_3 з терміном дії 01/16 не отримувала та кредитними коштами за такою карткою не користувалася.

Обставини отримання відповідачкою карток за НОМЕР_1 з терміном дії 12/11; та за № НОМЕР_2 з терміном дії 09/15 представниками сторін в судовому засіданні не заперечувалися, у зв`язку з чим зазначені обставини не підлягають доказуванню відповідно до вимог ст.82 ЦПК України.

Перевіряючи доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 картки з терміном дії 01/16 року не отримувала, колегія суддів враховує вимоги положень ст.81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про видачу та отримання ОСОБА_1 кредитної картки з терміном дії до 01/16 року, вважає, що позивачем не доведено перед судом зазначеної обставини. А відповідний запис про отримання такої картки в вище зазначеній довідці позивача не може свідчити про її фактичне отримання.

Виходячи з викладеного слід дійти висновку, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору встановлені не тільки щомісячні платежі погашення кредиту - до 25 числа місяця, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, який в даній справі є 30.09.2015 року, а отже перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

За таких обставин, враховуючи, що строком повернення кредиту в повному обсязі є 30.09.2015 року, банк звернувся до суду 11.05.2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем суду, та не спростованого відповідачкою, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30.09.2015 року становить - 4634, 85 грн заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками в розмірі 4908,84 грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Інших складових кредитної заборгованості на вказану дату розрахунок не містить.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки суми процентів за користування кредитними коштами, нараховані позивачем після 30.09.2015 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 30.09.2015 року.

Отже, приписи абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виникнення грошового зобов`язання.

Саме до такої правової позиції дійшла Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року розглядаючи справу №444/9519/12, висновки якої відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує апеляційний суд при застосуванні відповідних норм права.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази, апеляційний суд вважає, що рішення суду, відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зі стягненням з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.09.2008 року за тілом кредиту в розмірі 4634,85 грн, за процентами в розмірі 4908,94 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відповідності до п.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першої статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом в розмірі 1762,00 грн (а.с.1) та при зверненні з апеляційною скаргою 2643,00 грн (а.с.137), що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що апеляційну скаргу та позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, судові витрати понесені та документально підтверджені банком підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 628,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року скасувати і постановити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 4634,85 грн; заборгованість за відсотками в розмірі 4908,94 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» судовий збір в розмірі 628,15 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених п.2, ч.3, ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л .А . Приходько

Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль