РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 557/1136/18

Провадження № 22-ц/4815/625/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року у складі судді Пацка Д.В.., ухвалене в смт. Гоща Рівненської області о 12 годині 35 хвилин, повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 та неповнолітню дочку ОСОБА_4 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 21 березня 2008 року із ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 100 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що з часу ухвалення рішення значно зросли витрати на неповнолітню дочку, яку вона сама неспроможна забезпечити. Просила суд збільшити з дня подачі позову розмір аліментів, визначених рішенням суду, із 100 грн. 00 коп. до 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року вказаний позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і встановлено їх в розмірі 2000 гривень 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу звернуто до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом правом суду змінити (зменшити або збільшити) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та обґрунтовано тим, що з часу встановлення аліментів, які стягуються на користь позивачки з відповідача, зросли потреби дітей сторін, які раніше встановлений розмір аліментів задовольнити не спроможний, а також змінився матеріальний стан одержувача аліментів.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування фактичних обставин справи та неповної їх оцінки, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні спору місцевим судом не було враховано тієї обставини, що він належним чином виконує свій обов`язок по утриманню дитини та у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Стверджує, що попри встановлення такої обставини, як наявність на утриманні ще однієї дитини - малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом першої інстанції все ж не було взято її до уваги. Додає, що його дружина ОСОБА_7 має хворобу Крона, що тягне за собою дороговартісне лікування. Вказує, що фактично отримує мінімальну заробітну плату. Доводить, що усі перелічені обставини свідчать про його неспроможність сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Акцентує увагу на тому, що оскільки у нього є постійне місце роботи і стабільний дохід, то аліменти мали б стягуватися не у твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку. Погоджується на сплату аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове судове рішення, яким встановити їх саме в такому розмірі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Гощанським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області 05.10.2017р. (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Тучинською сільською радою Гощанського району Рівненської області 12.07.2002р., а.с. 10).

Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка сторін проживає із матір`ю.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 21 березня 2008 року відповідача ОСОБА_2 зобов`язано щомісячно сплачувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, в розмірі 100 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с.11)

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 такими обставинами зазначала наступні: 1) з часу призначення аліментів суттєво зріс визначений законодавством прожитковий мінімум відповідно до віку дитини; 2) розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів; 3) дитина потребує значно більше витрат, ніж на час призначення судом аліментів, оскільки із віком суттєво зростають їхні потреби, зокрема і в елементарних речах, одязі, раціоні харчування тощо.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Як встановлено судом, сторони проживають окремо. Неповнолітня дочка сторін проживає з матір`ю та перебуває на її основному утриманні, а батько сплачує аліменти в розмірі 100 гривень щомісячно.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що на його утриманні є ще одна неповнолітня дитина апеляційним судом не можуть братися до уваги як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки утримання неповнолітніх дітей не може ставитися в залежність від наведених обставин в сукупності з тим, що платник є фізично здоровою та працездатною особою. Наведені обставини вже були враховані судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог.

Покликання апелянта на те, що на його дружина хворіє, так само не є підставою для зниження розміру аліментів, оскільки жодних доказів, що дружина є інвалідом, непрацездатною чи непрацюючою та перебуває на повному утриманні відповідача ним не надано . Наведені обставини не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, і його життєві обставини не позбавляють можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати своїх неповнолітніх дітей належним чином.

Апеляційний суд відхиляє посилання відповідача на те, що судом неправомірно стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі з огляду на наявність у нього постійного місця роботи і стабільного доходу, оскільки вони суперечать нормам закону, що регулює порядок призначення аліментів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, закон не встановлює перевагу аліментів, визначених у частці від доходу платника, перед аліментами, визначеними у твердій грошові й сумі, та наділяє правом вибору способу стягнення не платника, а одержувача аліментів, з яким проживає дитина.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд також враховує, що позивачка як одержувач аліментів, окрім щомісячних аліментів у розмірі 100 грн. з часу їх призначення у 2008 році і до ухвалення судом оскаржуваного рішення у 2019 році, не отримувала від відповідача ніякого утримання на дітей. Більш того, в матеріалах справи наявна довідка Управління соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації від 13.-2.2019р., яка підтверджує що на даний час ОСОБА_1 не отримує жодних видів соціальної допомоги на дітей, в тому числі і тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а.с. 28).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.