Постанова

Іменем України

04 червня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7423/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф.,

суддів - Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

в складі судді Фролової І.В.

від 18 березня 2019 року

у справі №761/20668/18 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 4 000 000 грн, моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що його сім`я з 25.07.1988 перебуває на квартирному обліку на загальних підставах. Рішенням Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841 була прийнята програма «Доступне житло» 50x30x20 . 01.06.2011 року він став в чергу на отримання цього житла. Однак Київська міська рада, порушивши статтю 43 Житлового кодексу Української РСР, безпідставно не забезпечила його доступним житлом з фінансуванням із розрахунку 50x30x20, не врахувала дату постановки на квартоблік та надала таке житло особам, яких поставлено на облік в загальній черзі значно пізніше його родини (2001-2009 роки).

Також посилався на те, що він є людиною, яка має хронічне захворювання органів дихання та захворювання серця, однак вимушений проживати в одній кімнаті з членами своєї сім`ї в приміщенні, яке не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, тобто свідомо піддається владою України тортурам.

Звернення до депутатської фракції Політичної партії «Удар Віталія Кличка», голови КМДА м. Києва не дали результатів.

Суди України також відмовляють в захисті його здоров`я та здоров`я членів його сім'ї, оскільки на одній стороні рішення суду написано, що він з родиною перебуває на квартирному обліку з 1988 року, а на іншій сторінці одного й того ж листа паперу написано, що не перебуває на квартирному обліку взагалі і з цим погодився апеляційний та касаційний суди.

Вважав, що вказаними діями йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 4 000000 грн, та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 150 000 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві зазначив, що ОСОБА_1 включено до списків охочих взяти участь у зазначеній пільговій програмі рішенням профспілкового комітету комунального підприємства з утримання житлового господарства Святошинського району міста Києва лише з 01 червня 2011 року. Посилаючись на зміни в законодавстві України, що відбулися в травня 2011 року, вказав, що ОСОБА_1 не міг бути забезпечений доступним житлом з фінансуванням із розрахунку 50 % - кошти населення, 30 % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як на підставу скасування рішення суду вказував, що судом не враховано наданого позивачем списку осіб, які отримали житло в 2010-2011 роках. Не надано оцінки цьому доказу, який доводить розподіл квартир по програмі «доступне житло» без врахування черговості перебування осіб в загальній черзі.

Вважав незаконним висновок суду, що під час вирішення спору застосуванню підлягає Постанова КМУ №568 від 11.02.2011 №140, а не рішення Київської міськради (КМДА) від 16.11.2009 «Доступне житло», оскільки постанова КМУ не може відмінити рішення КМДА, на його думку таке рішення може відмінити лише Президент.

Посилався на те, що порушення його права на отримання житла за програмою «Доступне житло» відбулося внаслідок вчинення посадовими особами КМДА злочину, а саме розподілу житла за хабарі.

Також ОСОБА_1 не погодився з висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення позову з урахуванням того, що він не перебуває на обліку у пільговому списку першочергового забезпечення житлом за категорією «захворювання органів дихання». Судом не взято до уваги, що він - хвора людина, яка має хронічне захворювання органів дихання та захворювання серця, проживає з членами своєї сім`ї в приміщенні, яке не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, а КМДА порушила його право та не поставила на облік за цією категорією.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Як на підставу задоволення позовних вимог посилався на те, що він має право на безпечне життя і здоров`я, безпечне довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 142).

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважажє за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на отримання житла за програмою «Доступне житло» з фінансуванням із розрахунку 50x30x20, відповідно до рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841 «Про фінансування у 2010 році та наступних роках будівництва житла для працівників підприємств, установ та організацій міського підпорядкування за рахунок коштів бюджету та коштів населення».

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 25 липня 1988 року у загальній черзі.

11 лютого 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №140 «Про затвердження Порядку надання державної підтримки для забезпечення громадян доступним житлом».

Згідно з пунктом 4 вказаного Порядку забезпечення доступним житлом здійснюється шляхом спільного фінансування за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджету і коштів громадянина. Держава сплачує 30 % вартості доступного житла.

16 вересня 2010 року Київською міською радою прийнято рішення №19 4841 «Про фінансування у 2010 році та наступних роках будівництва житла для працівників підприємств, установ та організацій міського підпорядкування за рахунок коштів бюджету та коштів населення».

Взяти участь у програмі будівництва житла за такою схемою фінансування могли черговики квартирного обліку, які на час розподілу квартир фактично працювали в закладах освіти, медичних закладах, службах соціального захисту та підприємствах житлово-комунального господарства міста Києва.

Пунктом 1 рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841 визначено виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) здійснити за замовленням Головного правління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради будівництво житла для педагогічних працівників, медичних працівників, працівників служб соціального захисту, підприємств житлово-комунального господарства міського підпорядкування, які перебувають на квартирному обліку, з фінансуванням із розрахунку: 50 % - кошти громадян та 30 % - кошти державного бюджету, 15 % - кошти спеціального фонду міського бюджету, 5 % - кошти районних бюджетів.

У пункті 2 рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841 зазначено, Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при укладанні договорів з громадянами і наданні житла керуватись Положенням про порядок фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення, затвердженим Наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2003 року №259 (зі змінами), зареєстрованим в Київському міському управлінні юстиції 16 жовтня 2003 року №70/556 (далі - Положення).

Згідно з підпунктами 4.2., 4.3., 4.5. пункту 4 Положення районні у м. Києва державні адміністрації, головні управління, управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підприємства, установи, організації формують у встановленому порядку списки громадян, які перебувають на квартирному обліку і користуються правом позачергового або першочергового забезпечення житлом, та громадян, які тривалий час перебувають на загальній черзі квартирного обліку і погодились сплатити 50/60/70 % вартості квартир, та передають їх Головному управлінню жилого забезпечення.

Головне управління житлового забезпечення після надання вказаних списків укладає з громадянами договори про фінансування будівництва житла, в яких встановлюється порядок сплати 50/60/70 % вартості квартир.

11 травня 2011 року Кабінет Міністрів України приймає постанову за №568 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2009 року №140 «Про затвердження Порядку надання державної підтримки для забезпечення громадян доступним житлом», якими передбачено, що державна підтримка надається шляхом сплати за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджету 30 % вартості нормативної площі доступного житла, при цьому громадянин вносить на 70% вартості нормативної площі доступного житла. Тобто, сумарний розмір підтримки з місцевого та державного бюджетів становить лише 30 %.

За встановлених обставин, висновок суду, що внесені зміни унеможливили реалізацію будівництва доступного житла за 50 % вартості нормативної площі доступного житла для черговиків квартирного обліку м. Києва, відповідно до рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841, є правильним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності такого висновку суду з посиланням на те, що на думку позивача застосуванню підлягає рішення Київської міськради (КМДА) від 16.11.2009 «Доступне житло», а не Постанова КМУ №568 від 11.02.2011 №140, тому, що кожний акт законодавства (нормативно-правовий акт), який приймається (видається) уповноваженими органами законодавчої, виконавчої, судової влади, органами місцевого самоврядування займає своє місце в загальній системі правових актів. Іншими словами: чим вище місце акту в такій ієрархії, тим вища його юридична сила. Підзаконні нормативно-правові акти органів виконавчої влади вищого рівня, мають вищу юридичну силу щодо нормативно-правових актів органів виконавчої влади нижчого рівня та органів місцевого самоврядування.

Враховуючи місцезнаходження Постанови КМУ №568 від 11.02.2011 №140 в загальній системі правових актів, висновок суду ґрунтується на законі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що порушення його права на отримання житла за програмою «Доступне житло» відбулося внаслідок вчинення посадовими особами КМДА злочину, оскільки матеріали справи не містять жодного вироку щодо визнання посадових осіб КМДА винними у хабарництві.

Доводи позивача, що судом не враховано наданий список осіб, які отримали житло за програмою «Доступне житло» не є підставою для скасування судового рішення.

Судом враховано, що ОСОБА_1 до списків охочих взяти участь у зазначеній пільговій програмі, з фінансуванням 50 % за рахунок коштів населення, 30% - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету, включено рішенням профспілкового комітету комунального підприємства з утримання житлового господарства Святошинського району міста Києва лише з 01 червня 2011 року.

Однак, з 2011 року будівництво житла з фінансуванням 50 % за рахунок коштів населення, 30 % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету відповідно до рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841 вже не здійснювалося.

Наданий позивачем Додаток «Інформація про розподіл 63 квартир між районними в місті Києві державними адміністраціями без персональних даних осіб, які отримали житло в місті Києві за змішаною схемою фінансування (50 х30х20 ) у 2010-2011 роках», не доводить обставин, що вказаним у списку особам житло надано після взяття позивача на квартирний облік за програмою «Доступне житло» з порушенням черговості. У списку зазначено лише відомості ПІБ осіб, район, дата зарахування на квартирний облік, назва категорії обліку, на якій перебувала родина, назва організації, закладу, установи, де і ким працювала особа в 2010-2011 роках (а.с. 15, 118-122).

Дійсно з наданого списку вбачається, що у 2010-2011 роках 63 особи отримали житло за підтримки фінансування за кошти держави та зі спеціального фонду міського бюджету.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що вказаних у списку осіб було взято на квартоблік та включено у чергу на отримання житла за програмою «Доступне житло» після позивача, тобто після 01.06.2011 року.

Суд встановивши, що позивача включено до списків охочих взяти участь у зазначеній пільговій програмі рішенням профспілкового комітету комунального підприємства з утримання житлового господарства Святошинського району міста Києва лише з 01 червня 2011 року та зміни, що відбулися з травня 2011 року в законодавстві України, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не міг бути забезпечений доступним житлом з фінансуванням із розрахунку 50 % - кошти населення, 30 % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування стану здоров`я позивача не мають значення для вирішення спору з підстав заявлених позивачем у позові, оскільки позивач звернувся до суду з позовом за захистом, як на його думку порушеного права на отримання житло за програмою забезпеченя доступним житлом з частковим фінансуванням з державного бюджету та зі спеціального фонду міського бюджету.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в пільговому списку першочергового забезпечення житлом за категорією «Захворювання органів дихання».

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірних дій посадових осіб, які видали йому виновок ЛКК без зазначення всіх захворювань позивача не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому не підлягають перегляду судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що суди не захищають його право та у рішенннях викладають суперечливі висновки не моуть бути взяті судом до уваги, оскіьки апеляційний суд не може надаати оцінку судовому рішенні у іншій справі, яке не є предметом розгляду.

Вирішуючи спір, суд у справі, що переглядається взяв до уваги, що позивач перебуває на квартирному обліку з 25 липня 1988 року у загальній черзі.

Інші обставини, встановлені у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2009 року не мають правового значення для вирішення спору щодо надання житла за программою «Доступне житло».

Доводи апеляційної скарги, що судом неповно встановлено всіх обставин, спростовуються висновками, викладеними у мотивувальній частині рішення, з якої вбачається, що судом встановлено не лише перебування позивача з родиною у загальній черзі з 25.07.1988 року, а і зарахування з 06 березня 1991 року ОСОБА_1 із сім`єю до пільгового списку першочергового забезпечення житлом за категорією «Ветерани виробництва».

Разом з тим, за приписами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, які викладено у позовній заяві, виходячи з обгрунтувань та предмету позову.

Враховуючи, що позовна заява не містить обгрунтуваннь щодо порушення порядку черговості надання житла за категорією «Ветерани виробництва» і такі обставини не доводилися в суді першої інстанції, доводи апеляційної скарги, щодо перебування позивача на квартирному обліку за вищезазначеною категорією не мають правового значення для вирішення спору з підстав перебування позивача на обліку на отримання житла за программою «Доступне житло».

В цілому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого ним судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай