КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/6155/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Селезньова Т.В.

Унікальний №361/3784/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з 30 серпня 2003 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , від якого у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, а також відновлено ОСОБА_2 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

З червня 2017 року ОСОБА_2 разом з донькою проживають окремо від відповідача. Усі необхідні заходи по вихованню та навчанню доньки повністю покладені на позивача, адже ОСОБА_1 в добровільному порядку не бере участь у матеріальному утримані спільної дитини.

Протягом всього навчального року позивач щодня привозить на навчання доньку та забирає зі школи, возить на позашкільні гуртки та секції, бере участь у батьківських зборах, на відміну від відповідача.

Відповідно до Довідки про доходи вих.№131/05-А від 10.05.2018 року, ОСОБА_2 працює у ТОВ «Лайселл» на посаді провідного спеціаліста з розвитку торговельного маркетингу, загальна сума виплаченої заробітної плати за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 101 403,03 грн.

ОСОБА_1. працює у Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України на посаді заступника директора департаменту торговельного захисту-начальник управління захисту торгових інтересів, за 2017 рік отримав заробітну плату у розмірі 388 110,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Оскільки малолітня донька перебуває на утриманні позивача, враховуючи матеріальний стан сторін, обов`язок обох батьків утримувати спільну дитину, та те, що відповідач не бере участі у виховані та утриманні дитини, просила позов задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2019 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму га дитину відповідного віку, починаючи з 21 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 12 березня 2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що рішення проживати окремо після розірвання шлюбу і забрати з собою дитину, позивач приймала одноособово, не порадившись з відповідачем.

За для того, щоб зайвий раз не виникало конфліктів та не травмувати психіку доньки, він був змушений погодитись з таким рішенням колишньої дружини.

Апелянт не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частки його заробітку, враховуючи, що його середньомісячна заробітна плата після утримання всіх видів податків складає 30 447,97 грн.

Обґрунтовуючи розмір присуджених аліментів суд першої інстанції посилався на мінімально визначений законодавцем розмір аліментів, що є оптимальним та звичайно прийнятним для однієї дитини.

Однак, за переконанням апелянта, при визначені розміру аліментів судом першої інстанції допущено неправильне тлумачення закону, оскільки розмір його середньомісячної заробітної плати та відповідно гривневий еквівалент ј її частини є значно більшим за середньо статистичні. Положення наказного провадження не можуть бути автоматично застосовані у позовному провадженні, яке здійснюється на засадах змагальності сторін.

Розмір присуджених аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З`ясування розміру дійсних витрат на забезпечення гармонійного розвитку дитини є необхідною умовою для ухвалення обґрунтованого рішення.

Позивач та її представник в ході розгляду справи відмовились надати інформацію щодо розміру фактичних поточних витрат на утримання доньки, зазначивши, що вважають з`ясування таких обставин образливим для позивача.

Позивачем не було спростовано твердження відповідача, що поточні витрати на утримання доньки складають приблизно 7 000,00 грн. щомісячно, саме тому відповідач наполягав, що аліменти у розмірі 1/8 частки його заробітку є достатнім, враховуючи доведену участь відповідача у систематичному фінансуванні витрат на відпочинок, оздоровлення, лікування дитини.

Суд, ухвалюючи рішення, обґрунтовано дійшов висновку, що надані відповідачем документи, підтверджують його участь в утриманні дитини, і ця участь була як у формі оплати відпочинку та оздоровлення дитини, придбання предметів одягу, взуття, так і у формі перерахування коштів на банківський рахунок дитини (картка «Юніор»), що підтверджується відповідними банківськими виписками.

Не заперечуючи сам факт надходження від відповідача коштів на рахунок дитини, позивач наполягала на неможливості їх віднесення до аліментів, оскільки вони надавались не безпосередньо їй, а дитині. Однак відповідно до ч. 3 ст. 32 ЦК України, лише з 14 років дитини може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені іншими особами у фінансову установу на її ім`я за згодою батьків, а за умови, що доньці у 2018 році виповнилося лише 10 років і вона постійно проживає з матір`ю, то і розпорядження коштами могло відбуватись тільки за згодою матері.

19 квітня 2019 року ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходів).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що починаючи з 30 серпня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с.5)

Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6)

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано та відновлено позивачу її дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ». (а.с.7)

Рішення набрало законної сили.

Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання (не проживання) №2/51 від 29 травня 2018 року виданою Головою ОСББ «Святошинський-2» та актом про фактичне місце проживання (не проживання) у квартирі АДРЕСА_1 від 29 травня 2018 року. (а.с.8-9)

Згідно довідки про доходи Вих. №131/05-А від 10 травня 2018 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 131 472,84 грн. Загальна сума виплаченої заробітної плати за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 101 403,03 грн. (а.с.17)

Відповідно до річної декларації ОСОБА_1 за 2017 рік загальний розмір заробітної плати отриманої за основним місцем роботи становить 388 110 грн. (а.с.18-21)

Згідно довідки про доходи №2102-12/381 від 03 жовтня 2018 року виданої Мінекономрозвитку загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року становить 226 941,40 грн. Загальна сума виплаченої заробітної плати за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року становить 182 687,83 грн. (а.с.49)

Батько дитини добровільно приймає участь у фінансовому забезпеченні доньки та несе витрати по її утриманню.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходи з того, що добровільна участь батька у несенні витрат на дитину не може бути підставою для відмови у позові, оскільки за домовленістю сторін донька проживає разом з матір`ю, будь-яких фізичних, матеріальних або інших підстав для звільнення відповідача від такого обов`язку судом не було встановлено, в добровільному порядку спір сторони між собою не вирішили, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та дає підстави для їх задоволення. Разом з тим підстав для стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі немає, враховуючи щомісячний дохід відповідача та відповідний розмір аліментів, який в результаті буде стягуватися на дитину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що на час розгляду справи дитині виповнилось 10 років.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів з посиланням на розмір таких, який стягується в порядку наказного провадження.

Як вбачається з тексту судового рішення суд першої інстанції провівши аналогію мінімально можливого до стягнення розміру аліментів, які чітко встановлені законодавцем, з розміром затрат понесених сторонами на утримання спільної дитини, а також враховуючи розмір сукупного річного доходу кожного з них, обґрунтовано визначив оптимальний розмір аліментів від частки доходів (заробітку) відповідача.

На підтвердження своїх доводів щодо достатності, для належного забезпечення дитини, аліментів в розмірі 1/8 частини від доходів апелянта, будь-яких належних і допустимих доказів останнім суду не надано, та свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції вони не знайшли.

Колегія суддів погоджується з посиланням апелянта на безпосереднє цільове призначення аліментів та необхідності їх присудження в розмірі, який буде достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку та існування дитини.

Необхідності встановлення дійсного розміру понесених стороною, яка звертається з позовом, витрат під час вирішення питання про можливість, розмір, характер та спосіб стягнення аліментів, чинним законодавством не передбаченого.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням участі обох батьків в матеріальному утриманні дитини визначений судом першої інстанції розмір аліментів буде достатнім, для забезпечення можливості нормального розвитку, достатності існування, навчання та харчування дитини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 травня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль