РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/15151/17

Провадження № 22-ц/4815/627/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Прокуратура Рівненської області,

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області, представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г. від 22 лютого 2019 року, проголошене в 10 год. 40 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення - 27 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Прокуратура Рівненської області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування.

Позов мотивує тим, що 15.12.2011 року слідчим прокуратури Володимирецького району Рівненської області порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст. 364,ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України. Також, в цей же день слідчим винесено постанову про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

4.04.2012 року слідчим прокуратури Костопільського району Рівненської області Пузирко О.Б. винесено постанову про притягнення його, як обвинуваченого і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Рівненської області Пивоварчука А.В. від 29.02.2016 року кримінальне провадження № 0000001 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом службового підроблення та перевищення службових повноважень з боку старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділення протидії незаконного обігу підакцизних товарів УПМ ДПА в Рівненській області ОСОБА_1 . за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України

Вважає, що з 15.12.2011 року (з моменту порушення відносно нього кримінального провадження та винесення постанови про застосування запобіжного заходу) по 29.02.2016 року (винесення постанови про закриття кримінального провадження ), тобто упродовж 50 календарних місяців та 14 днів він незаконно перебував під слідством та був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності.

В результаті незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності його життя було зламане, честь і гідність були принижені, життєвий уклад, який був складений за довгі роки, був порушений, він жив у тривалому страху за своє майбутнє, оскільки очікував, що буде засуджений за діяння, якого не скоював. Від перенесених психічних страждань він захворів на гіпертонічну хворобу І ст., ст. ІІ р2 СН О зі збереженою систолічною функцією ЛШ ФК.

Крім того, значно погіршились відносини у його сім`ї, що призвело до її розпаду.

Зазначеними вище незаконними діями органів прокуратури було порушено його конституційне право на працю, його дискредитовано як офіцера податкової міліції, зупинено кар`єрне зростання, під тиском порушених кримінальних справ його було вимушено звільнено з органів та відібрано можливість знайти своє місце у суспільстві після проходження служби в міліції.

Вказує, що в наслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 500 000 грн.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

25.01.2019 року ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 864000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 13000 грн. в рахунок відшкодування суми, сплаченої ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Прокуратура Рівненської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування, задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 300 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 13000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Рішення мотивовано тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та винесення постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

У апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області покликається на те, що при постановленні рішення судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 13 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", ст. 23 ЦК України, ст.ст. 263, 264 ЦПК України.

Вказує, що судом не зазначено, а заявником не надано будь-яких доказів щодо необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, які мають бути встановленими судом і враховані при розрахунку позивачем суми відшкодування моральної шкоди, а тому в даному випадку не можна погодитись із наявністю достатніх підстав для відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначив, що стан здоров`я позивача в період перебування під слідством та судом значно погіршився. Однак, листи із закладів охорони здоров`я, які наявні в матеріалах справи лише констатують факт наявності хвороб у позивача, не підтверджуючи погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , оскільки будь-які відомості щодо його стану здоров`я до порушення кримінальної справи відсутні.

З наведених підстав, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представником позивача - адвокатом Остапенком В.С. також подано на рішення Рівненського міського суду апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не дано належної та об`єктивної оцінки доводам, наведеним у позовній заяві, та висновку судової психологічної експертизи про характер і обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що сума моральної шкоди у розмірі 300000 грн. буде достатньою та відповідає характеру та обсягу страждань позивача.

Як зазначено у позовній заяві і не спростовано іншими учасниками цивільного процесу, внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності його честь і гідність були принижені, життєвий уклад, який був складений за довгі роки, був порушений, він жив у тривалому страху за своє майбутнє, оскільки очікував, що буде незаконно засуджений за діяння, якого не скоював.

Доводить, що моральні страждання ОСОБА_1 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ситуацією, яка пов`язана із незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності.

Просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди змінити та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 864000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратури - ГУ Державної казначейської служби України у Рівненській області її підтримує, вважає обґрунтованою, оскільки позивачем не надано жодних доказів про спричинення йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та моральними стражданнями і душевними переживаннями позивача. Просить апеляційну скаргу задовольнити, у позові відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратури, представник позивача - адвокат Остапенко В.С. доводить про безпідставність доводів апеляційної скарги, вважає доведеними вимоги про стягнення моральної шкоди. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою слідчого прокуратури Володимирецького району Рівненської області від 15.12.2011 року порушено кримінальну справу відносно старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділення протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА в Рівненській області Вабіщевича О.Г. за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України (а.с. 11 -12). В цей же день ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

4.04.2012 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 як обвинуваченого і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України.

11.05.2012 року обвинувальний висновок відносно ОСОБА_1 направлено до суду (а.с. 13- 24).

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2014 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Костопільського району для проведення додаткового розслідування ( а.с. 25-26).

29.02.2016 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Рівненської області Пивоварчуком А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000001 від 23.01.2015 року за фактом службового підроблення та перевищення службових повноважень з боку старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділення протидії незаконного обігу підакцизних товарів УПМ ДПА в Рівненській області ОСОБА_1 . за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України ( а.с. 27-28)

Згідно з ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений спеціальним Законом - Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно п.2 ч.1 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає зокрема у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Частинами 5, 6 ст. 4 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач відноситься до кола осіб, визначених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", які мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, передбачених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від31березня1995року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що за кожен місяць перебування під слідством чи судом для вирахування суми моральної шкоди необхідно виходити з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць такого перебування (частина третя статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»), можна дійти висновку про те, що указаними вимогами законодавства встановлений лише мінімальний розмір відшкодування такої моральної шкоди.

Максимальний розмір відшкодування указаної шкоди законом не установлений, однак має визначатися компетентним органом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, з урахуванням при цьому вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з 1 січня 2019 року мінімальна заробітна плата становить 4173 грн.

Встановлено, що під слідством ОСОБА_1 перебував із 15.12.2011 року до 29.02.2016 року, що становить 50 місяців і 14 днів, а тому розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 210736,5 грн. (4173 грн. х 50 місяців і 14 днів).

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 1670/18-61 від 13.12.2018 року ситуація, яка пов`язана із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 є психотравмувальною для нього. Внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації ОСОБА_1 спричиненні страждання (моральна шкода) ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода) за умов ситуації незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, що досліджуються у справі. Орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 моральної шкоди в результаті ситуації, що досліджується за справою складатиме 270 мінімальних заробітних плат.(а.с. 124-131)

Стягнувши 300000 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував під слідством понад чотири роки, в зв`язку з чим порушені його життєві зв`язки, які потребують значного часу та зусиль для відновлення до попереднього стану, прийшов до правильного висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди, не обмежуючись її мінімальним розміром.

Із копії наказу №90-о від 25.10.2011 року вбачається, що позивача було звільнено з органів податкової міліції за власним бажанням (а.с. 123).

Крім того, вказаний наказ було винесено до постановлення слідчим прокуратури Володимирецького району Рівненської області постанови від 15.12.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1

Таким чином, покликання судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації його життя, а саме розлучення в 2013 році та звільнення з роботи 25.10.2011 року, є помилковими, однак це не призвело до не правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора Рівненської області про недоведеність позивачем необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків та відсутність в зв`язку з цим достатніх підстав для відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн. не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 протягом тривалого перебування під слідством, змушений був неодноразово з`являтися на виклики слідчого, а також до нього застосовувався запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, що безумовно призвело до порушення його звичного способу життя, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для

організації свого життя.

Безпідставними є і покликання заступника прокурора Рівненської області на те, що надані позивачем листи із закладів охорони здоров`я не підтверджують погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 після порушення кримінальної справи, оскільки із вказаних документів вбачається, що під час перебування його під слідством та через незначний період часу після його завершення у нього було виявлено ряд хвороб, які раніше йому не діагностувалися.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що судом першої інстанції не дано належної та об`єктивної оцінки доводам, наведеним у позовній заяві, та не мотивовано свій висновок про те, що сума моральної шкоди у розмірі 300000 грн. буде достатньою та відповідає характеру та обсягу страждань позивача, є не обґрунтованими, так як, визначений судом розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, є значно більшим від, встановленого законом, мінімального розміру такого відшкодування, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, в оскаржуваному рішенні судом наведено відповідні мотиви на підтвердження такого висновку. Визначений судом розмір моральної шкоди є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до його збагачення.

Покликання адвоката Остапенка В.С. на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок судово-психологічної експертизи, згідно якого розмір моральної шкоди становить 270 мінімальних заробітних плат, спростовуються текстом оскаржуваного рішення, в якому судом надано належну оцінку вказаному висновку експерта, що містить лише орієнтований розмір компенсації моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційних скарг не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно встановив зміст спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам у справі, а висновок про обов`язок держави відшкодувати моральну шкоду, заподіяну тривалим необґрунтованим кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів відповідає вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і, надавши їм належну оцінку, в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що адвокатом Остапенком В.С. була надана позивачу професійна правнича допомога, розмір якої належними доказами доведений на суму 4 тис.грн., компенсував її за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі заступником прокурора Рівненської області апеляційної скарги слід віднести за рахунок прокуратури Рівненської області.

Оскільки, від сплати судового збору позивач звільнений, то судовий збір за подачу апеляційної скарги його представником підлягає віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області, представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Володимира Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року залишити без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги заступника прокурора Рівненської області віднести за рахунок прокуратури Рівненської області.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.