Справа № 462/1043/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,

встановив:

Позивач в лютому 2019р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 10118 грн. 39 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 19.09.2017р. між ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_1 , за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Chery Amulet» реєстраційний номер НОМЕР_2 . 23.10.2017р. у м.Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chery Amulet» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Master» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Renault Master» реєстраційний номер НОМЕР_4 . Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17.11.2017р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відпоідальності. 23.10.2017р. ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про настання стахового випадку. Позивач на підставі вказаної заяви, страхового акту №UA040/L02/01 від 15.02.2018р. та звіту №187718 від 06.11.2017р. здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 10118 грн. 39 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12190 від 15.02.2018р. 14.05.2018р. на адресу відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" направляло вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак така повернулася за закінченням терміну зберігання. Оскільки відповідач недотримався вимог ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема не дотримання відповідачем строків та умов повідомлення страховика про ДТП протягом трьох робочих днів, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у страховика відповідно до ст.1191 ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 о 03.55 год. ночі 23.10.2017 року на пр.Шевченка, 5 у м.Львові, керуючи автомобілем «CHERY AMULET» д/н НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «SCODA OCTAVIA» н/з НОМЕР_3 , який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем «RENAULT MASTER» н/з НОМЕР_4 , що рухався попереду, що спричинило транспортним засобам технічних пошкоджень. Також після дорожньо-транспортної пригоди з його участю демонстративно перед працівниками поліції, незважаючи на їх вимогу не вживати алкогольні напої, вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. 2.10 Є, 13.1 ПДР України.

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 17.11.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, ст.130 ч.4 КУпАП /а.с.7/. Дана постанова суду набрала законної сили.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеним також стверджується, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини ОСОБА_1 , який порушив п.п. 2.10 Є, 13.1 Правил дорожнього руху України, та що автомобіль «RENAULT MASTER» реєстраційний номерНОМЕР_4 у цій дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений.

Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АК/7472447 від 19.09.2017р., автомобіль «CHERY AMULET» реєстраційний номерНОМЕР_2 , застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" /а.с.6/.

Також встановлено, що 23.10.2017р. ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" із заявою про настання стахового випадку по договору страхування /а.с.8-12/.

27.10.2017р. на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" оцінювачем (експертом) ОСОБА_5 було проведено огляд транспортного засобу«RENAULT MASTER» реєстраційний номерНОМЕР_4 , про що складено протокол технічного огляду /а.с.20-21/.

Відповідно до звіту №187718 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, з ремонтною калькуляцією та фототаблицями автомобіля від 06.11.2017р. /а.с.15-17, 18-19, 21-25/, виконаного оцінювачем ОСОБА_5 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «RENAULT MASTER» реєстраційний номерНОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки, становить 10091 грн. 08 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування).

Згідно страхового акту №UA040/L02/01 від 15.02.2018р. /а.с.28/ та розрахунку страхового відшкодування до даного страхового акту від 15.02.2018р. /а.с.27/, розмір страхового відшкодування становить 10118 грн. 39 коп.

15.02.2018р. ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 10118 грн. 39 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12190 від 15.02.2018р. /а.с.29/.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно абз. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

14.05.2018р. ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на адресу відповідача направила вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак така повернулася за закінченням терміну зберігання /а.с.30-31, 32, 33/.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов.

З огляду на те, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало завдану майнову шкоду потерпілому, а вина відповідача за ст.ст.124, ст.130 ч.4 КУпАП встановлена постановою суду, то у позивача на підставі абз. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виникло право вимоги до відповідача, як до особи, яка заподіяла шкоду, про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу) в межах виплаченого страхового відшкодування.

Щодо просилання позивача на норми статей 33 та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як підставу для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, обєктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоївідповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року № 61-34970 ск 18, від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 16 травня 2018 року справа № 369/5335/15-ц , від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16.

Згідно встановлених судом обставин, ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" була повідомлена про ДТП потерпілою особою, що дозволило страховику переконатися в тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин ДТП та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, що не свідчить про здійснення ним необґрунтованих виплат.

Відтак, норми статей 33 та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як підставу для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, без урахування зазначених обставин, є помилковим, оскільки сам по собі факт неповідомлення відповідачем (страхувальником) страховика про настання страхового випадку не призвів до необґрунтованих виплат потерпілій особі, що можна було б вважати заподіяною йому шкодою.

Оцінюючи зібрані по справу докази у їх сукупності, а також те, що страховик після виплати страхового відшкодування потерпілій особі має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та після дорожньо-транспортної пригоди вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп"яніння, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підлягає стягненню виплачене страхове відшкодування у розмірі 10118 грн. 39 коп.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 10118 /десять тисяч сто вісімнадцять/ грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1921 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: