Справа № 215/1827/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
14 травня 2019 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі : головуючого, судді Коноваленка М.І.
секретар судового засідання Пономаренко М.В.
розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року, ухваленого по вищевказаній справі, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.02.2009 року, укладений на Товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» за реєстраційним номером №351/09, згідно якого ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 у власність домоволодіння АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 , яка складається з: житловий будинок А-1, загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., сарай Б, сарай Д, гараж В, вбиральня Г, вбиральня Е, забор, водо колонка, замощення.

Проте судом в резолютивній частині судового рішення не вирішено питання щодо визнання права власності на вказане домоволодіння.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: житловий будинок А-1, загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., сарай Б, сарай Д, гараж В, вбиральня Г, вбиральня Е, забор, водо колонка, замощення, однак судом не ухвалено з приводу цієї вимоги рішення, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення в цій частині.

Так, частина 3 статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно дост. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтями316,328,392ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3ст. 334 ЦК Україниправо власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до п.13постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»зазначено, що норми ч.2ст.220 ЦК Українине застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації.

Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу квартири, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає ч. 657 ЦК України, але він був письмо зареєстрований на Українській товарній біржі 12.11.2005 року № 460552. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте, в рішенні не було вирішено питання щодо визнання права власності на домоволодіння.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України підстав, для ухвалення додаткового рішення та визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: житловий будинок А-1, загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., сарай Б, сарай Д, гараж В, вбиральня Г, вбиральня Е, забор, водо колонка, замощення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-268,270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Доповнити рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: житловий будинок А-1, загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., сарай Б, сарай Д, гараж В, вбиральня Г, вбиральня Е, забор, водо колонка, замощення.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Додаткове рішення складено без проголошення 14.05.2019 року.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: