Справа №601/2593/18
Провадження № 2/601/203/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

з участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Фаїз Наталія Петрівна та Державний реєстратор Відділу державної реєстрації Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області Міньковська Світлана Олександрівна про скасування договору дарування житлового будинку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44451348 від 06.12.2018 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 443737371 від 29.10.2018 року, визнання даного майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Фаїз Н.П. та Державний реєстратор Відділу державної реєстрації Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області Міньковська С .О. про скасування договору дарування житлового будинку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44451348 від 06.12.2018 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 443737371 від 29.10.2018 року, визнання даного майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Семенюк Ю.В. позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що у 1988 році позивач разом із своїм батьком ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_2 перейшли проживати у новозбудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В 1992 році після реєстрації шлюбу позивач з чоловіком деякий час проживали у нього, в тому ж самому селі, але на іншій вулиці. Проте це не завадило ОСОБА_1 кожного дня бувати у своїх батьків, допомагати їм вести господарство.

В 1996 році помер батько позивача - ОСОБА_5 . Незадовго до смерті батька, мати позивача попросила її проживати з нею, оскільки батько потребував постійного догляду, а мама - допомоги. Так, з 1995 року по 2003 рік вони з чоловіком і дітьми проживали з матір`ю позивача. Після 8 років спільного проживання з матір`ю, порадившись із чоловіком та дітьми, вони вирішили повернутися у будинок чоловіка, оскільки стосунки з матір`ю погіршилися, вона постійно втручалася в їх сім`ю, нав`язувала свою думку, хотіла приймати рішення за всіх і з усіх питань і таке інше. Однак, мати позивача почала постійно до них ходити, продовжувала керувати, втручатися у їх з чоловіком сімейні відносини. ОСОБА_1 продовжувала жити практично на два будинки, бо у батьківському будинку лишилося багато їх речей, також вона постійно поралася там по господарству, саджала, обробляла городину та збирала врожаї.

В 2018 році позивачу стало відомо, що її мати, відповідачка по справі, таємно від неї через Державного реєстратора Міньковську С.О зареєструвала наведений вище колгоспний двір в цілому за собою. Щоб перевірити цей факт, 26.12.2018 року позивач отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №151096604. Більше того, з цієї ж інформації вона дізналася, що 06.12.2018 року відповідач, через приватного нотаріуса Фаїз Н.П. , оформила Договір дарування цього будинку (колгоспного двору), обдарованим по цьому договору є другий відповідач по справі - ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що даними неправомірними діями відповідача, вона була позбавлена права на належну їй частку у колгоспному дворі, та частку у спадщині по смерті батька, адже на час його смерті вона проживала з ним. Також вважає, що державний реєстратор Міньковська С.О. при вчиненні реєстраційних дій, всупереч пункту 43 Постанови КМУ №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не затребувала із сільської ради виписки з по господарської книги станом на 15.04.1991 року, щоб визначити, до якої суспільної групи належить дане господарство, а обмежилася лише Рішенням виконкому про присвоєння вуличної адреси житлового будинку та технічним паспортом БТІ. Такі порушення чинного законодавства з боку Державного реєстратора призвели до порушення її конституційних прав та неправомірного позбавлення позивача права власності на житло, спадкових прав передбачених статтями 529,549 ЦК Української УРСР в редакції 1963 року, діючого на час спірних правовідносин, адже як позивач, так і відповідач є спадкоємцями першої черги по Закону по смерті батька позивача - ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Семенюк Ю.В. в судовому засіданні просять суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43737371 від 29.10.2018 року; скасувати договір дарування житлового будинку від 06.12.2018 року № 2338, серія бланку ННМ НОМЕР_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44451348 від 06.12.2018 року; визнати майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та відповідача - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )(колгоспний двір); визнати право власності на 1/2 частину майна, а саме - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за позивачем - ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Булава М.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, оскільки на підставі рішення виконкому Кременецької районної Ради Народних депутатів № 151 від 20 травня 1989 року, було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 , головою колгоспного двору є ОСОБА_2 . Дане свідоцтво на житловий будинок на даний час є чинним і частка в майні позивача в даному житловому будинку по АДРЕСА_1 , відповідачем не заперечується. В той же час позивачем не надано жодних доказів про те, що новозбудований будинок належав колгоспному двору і у ньому є частка позивача, як члена колгоспного двору. Щодо новозбудованого будинку: на підставі рішення виконкому Кременецької Ради народних депутатів № 401 від 20.111984 року, ОСОБА_2 було виготовлено Генплан забудови земельної ділянки. Дане будівництво тривало до 1989 року спільними зусиллями ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_5 , а також матері відповідача ОСОБА_8

28 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 було приватизовано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , та виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджує, що нею для проведення реєстраційних дій були надані усі необхідні документи, передбачені статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому вважає, що державний реєстратор при здійсненні реєстраційних дій діяла, у відповідності до закону та в межах своїх повноважень. Крім того, позивач не надала суду жодних доказів того, що вона прийняла спадщину. Просять в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що даний позов є безпідставним, просить в ньому відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Фаїз Н.П. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Причини неявки суду невідомі.

Третя особа - Державний реєстратор Відділу державної реєстрації Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, в поданій заяві додатково пояснив, що Відділом державної реєстрації Кременецької районної адміністрації 26.12.2018р. було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана державна реєстрація проводилася на підставі поданої заяви № 31978370 від 26.12.2018р., яка була подана ОСОБА_2 до Центру надання адміністративних послуг Кременецької районної державної адміністрації. При розгляді даної заяви до неї долучалися такі документи: рішення виконавчого комітету місцевої ради депутатів № 42 від 05.10.2018р. видавник Сапанівська сільська рада Кременецького району та технічний паспорт №28895 від 28.09.2018р. видавник Кременецьке районне комунальне бюро технічної інвентаризації. При розгляді даної заяви державним реєстратором Міньковською С.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію № 43737371 та відкрито розділ № 234, зареєстровано право власності №28627566. Дана державна реєстрація проводилася керуючись постановою КМУ 1127 від 25.12.2015р.

Виходячи з інформації у довідках № 1075 від 17.12.2018 року, № 1074 від 17.12.2018 року, № 1077 від 17.12.2018року та № 1076 від 17.12.2018року не вказано повної адреси житлового будинку, який належить до колгоспного двору, що унеможливлює ідентифікувати якого саме об`єкта стосуються дані документи, що у результаті унеможливлює проведення даної державної реєстрації, керуючись постановою КМУ 1127 від 25.12.2015р.- зокрема п.43. У разі надходження даних документів до відділу було б прийнято рішення про відмову на підставі ЗУ «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно» ст. 24 ч.1 п.4, що в любому випадку призвело б до визнання права власності у судовому порядку.

У матеріалах справи зазначено що реєстратор мав би звернутися до органу місцевого самоврядування з запитом але виходячи з довідок перелічень відповідь була б зрозуміла так як в по господарських книгах не зазначено повної адреси, що унеможливлює ідентифікувати об`єкт нерухомого майна. На мою державного реєстратора, дана проблема виникла через недосконалість законодавства до 1991 року та не бажанням чи з інших причин, не було своєчасно узаконено дане право, так як рік побудови даного будинку ще 1966 року, що у результаті призвело до судового спору.

Відділ державної реєстрації не заявляє самостійних вимог у даному спорі і зацікавлений у об`єктивному вирішені даної справи та визнання права власності за особою чи особами які претендують на даний будинок.

Свідок ОСОБА_9 , будучи в судовому засідані пояснив, що він є кумом позивача. Знайомий з нею ще з 1992 року. Неодноразово допомагав позивачу по господарству. В той час в будинку проживали і позивач і відповідач, однак точної дати він не пам`ятає.

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року, накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належний власнику ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що даний позов є безпідставним та не підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 слідує, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 12.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек № 151096604 слідує, що власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є - ОСОБА_3 , згідно договору дарування, серія та номер 2338, серія бланка ННМ 392998, яке видане 06.12.2018 року, видавник Фаїз Н.П. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області. Державним реєстратором Міньковською С.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію № 43737371 та відкрито розділ № 234, зареєстровано право власності № 28627566.

З довідок № 1074, № 1075, № 1077, № 1076 від 17 грудня 2018 року, виданих Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 сільської ради за 1971-1973 роки, за 1974-1976 роки, за 1977-1979 роки та за 1980-1982 роки, господарство за адресою: провулок Корчі (Комсомольський) АДРЕСА_1 , відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особових рахунках № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_12 станом на 10.09.1971 року, станом на 01.01.1974 року, станом на 01.01.1977 року та станом на 01.01.1980 року значаться: ОСОБА_8 - голова господарства, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 - зять, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_1 - внука, ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 - внука, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З довідок № 1073 та № 1072 від 17 грудня 2018 року, виданих Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 сільської ради за 1983-1985 роки та за 1986 - 1990 роки, господарство за адресою: провулок Корчі ( Комсомольський АДРЕСА_1 , відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особових рахунках № НОМЕР_9 та № НОМЕР_12 станом на 01.01.1983 року та станом на 01.01.1986 року, значаться: ОСОБА_8 - голова господарства, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 - зять, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_1 - внука, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 - внука, ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_12 - зять, ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_13 - правнук, ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З довідки Сапанівської сільської ради № 535 від 22 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 є головою колгоспного двору, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету від 05 жовтня 2018 року, розглянувши звернення ОСОБА_2 , було присвоєно вуличну адресу новозбудованому будинку: АДРЕСА_1 .

З довідки № 1061 від 12 грудня 2018 року, виданої Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 сільської ради за 1991-1995 роки, господарство за адресою: АДРЕСА_1 , відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особовому рахунку № 227 станом на 15.04.1991 року значиться: ОСОБА_2 - голова господарства, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 - чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_1 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З постанови про закінчення виконавчого провадження від 11 січня 2019 року ВП № 57982836 слідує, що згідно ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 січня 2019 року, накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належний власнику ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02 червня 1989 року, яке зареєстроване за реєстровим номером № 165 слідує, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок від 28 вересня 2018 року, власником житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

З довідки № 150 від 12 лютого 2019 року, виданої Сапанівською сільською радою слідує, що на момент смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ) ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним була зареєстрована і проживала: ОСОБА_2 - дружина, ІНФОРМАЦІЯ_10 .

З Витягу з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ НОМЕР_10 вбачається, що 28 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_11 .

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. З цього слідує, що при вирішенні позову про визнання недійсним договору дарування суди повинні виходити із відповідних норм Цивільного кодексу України, якими регулюється вчинення саме цього виду договорів.

Договір дарування є особливою формою договорів, який опосередковує безоплатну передачу майна в власність від однієї сторони (дарувальника) до іншої сторони (обдарованого).

Згідно з ч.ч.1, 2 та 3 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Згідно роз`яснення пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , попередньо ознайомлені з вимогами законодавства, щодо змісту і правових наслідків правочину, що укладається, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, ОСОБА_2 подарувала а ОСОБА_3 - прийняв в дар житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом також встановлено, що позивачем не доведено в судовому засіданні та не додано доказів того, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи колгоспного двору. Крім того, позивачем не доведено того, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_5 , що помер у 1996 році, відповідно до вимог статей 529,549 ЦК України ( в редакції 1963року). Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_9 , оскільки він не міг достамено підтвердити факту проживання позивача з батьком на час смерті та вступу в управління її в спадкове майно. Крім того, це не є достатнім доказом на підтвердження цих обставин. Також суду не представлено доказів, що позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що правочин вчинений відповідачами з порушенням норм діючого законодавства та при його укладенні сторонами не дотримано вимог встановлених у статтях 203, 215, 234 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 203, 215, 316, 321, 717 ЦК України, статей 529,549 ЦК України (в редакції 1963 року), статтями 4, 5, 12, 13, 76, 79, 81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Фаїз Наталія Петрівна та Державний реєстратор Відділу державної реєстрації Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області Міньковська Світлана Олександрівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43737371 від 29.10.2018 року; скасування договору дарування житлового будинку від 06.12.2018 року № 2338, серія бланку ННМ НОМЕР_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44451348 від 06.12.2018 року; визнання майна, а саме - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та відповідача - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )(колгоспний двір); визнання права власності на 1/2 частину майна, а саме - житлового з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за позивачем - ОСОБА_1 - відмовити.

Скасувати забезпечення позову, а саме - арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належний власнику ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який накладений згідно ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2018 року, після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель села АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Фаїз Наталія Петрівна, юридична адреса: АДРЕСА_8.

Третя особа: Державний реєстратор Відділу державної реєстрації Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області Міньковська Світлана Олександрівна, юридична адреса: АДРЕСА_7.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2019 року.

Головуючий