Справа № 456/4250/18
Провадження № 2/456/426/2019
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» 2010 року випуску, об`єм двигуна 1 500 см.куб., легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 , за відповідачкою визнати право власності на житловий будинок, разом з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та причіп легковий -В, марка ПФ, модель фермер, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 . В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачка є його колишньою дружиною, шлюб між ними розірвано, згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2017. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу за їхні спільні кошти та заощадження вони придбали наступне майно: житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , право власності на будинок зареєстровано на ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу від 08.08.2002, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Новальковською М.М., реєстраційний № 2689; автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» 2010 року випуску, об`єм двигуна 1 500 см.куб., легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 , право власності на автомобіль зареєстровано на його ім`я, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 02.12.2010, ринкова вартість транспортного засобу становить 107 460 грн. згідно довідки експерта - товарознавця Стрийського - автосервісного підприємства АТ «Львівавто» від 14.08.2018; причіп легковий - В, марка ПФ, модель фермер, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстровий № НОМЕР_3 , право власності на причіп зареєстровано на його ім`я згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 31.05.2007, ринкова вартість даного причепу становить 6 835, 00 грн., згідно довідки експерта - товарознавця Стрийського автосервісного підприємства АТ «Львівавто» від 14.08.2018. Також зазначив, що житловим будинком користується відповідачка та їхні діти, він не має доступу до будинку та правовстановлюючих документів на нього. Окрім цього, зазначив, що вартість будинку, разом з господарськими будівлями і спорудами перевищує вартість автомобіля. Однак він не заперечує, щоб будинок та причіп залишився у власності відповідачки, не претендує на належну йому 1/2 частину будинку, натомість він просить залишити у його власності автомобіль. Відповідачка добровільно не бажає поділити майно, тому він змушений звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо визнання за нею права власності на будинок, разом з господарськими будівлями і спорудами та легковий причіп, а за відповідачем автомобіля.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5 , відповідача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2017, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с. 7/.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «CHEVROLET AVEO» 2010 року випуску, об`єм двигуна 1 500 см.куб. легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 , такий зареєстровано 02.12.2010 ім`я « ОСОБА_1 » /а.с.8/.

Відповідно до довідки, виданої Стрийським автосервісним підприємством Акціонерним товариством «Львів-авто» 14.08.2018, ринкова ціна транспортного засобу марки «CHEVROLET AVEO» 2010 року випуску, об`єм двигуна 1 500 см.куб., тип кузова легковий седан, станом на 14.08.2018, згідно бюлетеня автотоварознавця № 101, становить 3930 USD, згідно курсу НБУ 107460, 00 грн. /а.с.9/.

Відповідно до довідки Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 11.10.2018 № 1962, згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ, станом на 31.12.2012 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 08.08.2002, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Новальковською М.М., реєстр. № 2689 /а.с. 10/.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5 , причіп легковий - В, марки ПФ, моделі фермер, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , такий зареєстрований 31.05.2007 на ім`я « ОСОБА_1 » /а.с.11/.

Відповідно до довідки, виданої Стрийським автосервісним підприємством Акціонерним товариством «Львів-авто» 14.08.2018, ринкова ціна транспортного засобу марки легковий причіп ПФ 01, 2007 року випуску, станом на 14.08.2018, згідно видання «Автобазар» становить 250 USD, згідно курсу НБУ 6835, 00 грн. /а.с.12/.

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , виданого Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації Житлово-комунального управління Львівської області облдержадміністрації, інвентарний номер 3927 кв. 137, реєстровий номер 2201, власником будинку є ОСОБА_2 /а.с.24-28/.

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 08.08.2002, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Новальківською М.М., ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будок з господарськими спорудами, що знаходитися в АДРЕСА_1 . Житловий будинок «А-1» з шлакобетону і цегли, в цілому складається з: кухні, чотирьох кімнат площею 59, 90 кв. м., до нього належать: сарай «Б», вбиральня «В», огорода №1, відмостка 1 /а.с.29/.

Відповідно до копії звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «Галтекс плюс», ринкова вартість об`єкту оцінки, а саме житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 94, 3 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складає без ПДВ: 173453, 00 грн. Дата оцінки та дата завершення звіту 09.04.2019 /а.с.57/.

Відповідно до відповіді Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 03.05.2019 за вих. № 868, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок, разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , згідно даних сховища матеріалів технічної інвентаризації Стрийського МБТІ, зареєстровано за гр. ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 08.08.2002 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Новальківською М.М., реєстр. № 2689. /а.с.63/.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження за адресою АДРЕСА_1 відсутні /а.с. 66/.

Відповідно до облікової картки приватного транспортного засобу, НОМЕР_3 , власником транспортного засобу, причепа легкового - В, марки ПФ 01 Фермер, номер кузова НОМЕР_2 є ОСОБА_1 /а.с. 67/.

Відповідно до облікової картки приватного транспортного засобу, НОМЕР_1 , власником транспортного засобу, марки «CHEVROLET AVEO» 2010 року випуску, тип кузова легковий седан - В є ОСОБА_1 /а.с. 68/.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-71 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У постанові Верховного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 709/494/16-ц, провадження № 61-19909св18 та у постанові Верховного суду від 20 травня 2019 року у справі справа № 360/303/17-ц, провадження № 61-410св18 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В судовому засіданні встановлено, що за час шлюбу, за спільні кошти та заощадження сторони придбали житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами розташований в АДРЕСА_1 , автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» та легковий причіп. Житловим будинком користується відповідачка та діти, а позивач користується автомобілем.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач не заперечує, щоб будинок та причіп залишався у власності відповідачки та не претендує на належну йому 1/2 частину будинку, а відповідач в свою чергу не заперечує, щоб у власність позивача перейшов автомобіль марки «CHEVROLET AVEO».

Виходячи з наведеного, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 щодо поділу майна подружжя та визнання за ним права власності на легковий автомобіль «Chevrolet Aveo» 2010 року випуску, об`єм двигуна 1 500 см. куб., легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 , а за відповідачем ОСОБА_2 права власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на легковий причіп - В, марка ПФ, модель фермер, 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер № НОМЕР_3 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволити.

За ОСОБА_1 визнати право власності на легковий автомобіль «Chevrolet Aveo» 2010 року випуску, об`єм двигуна 1 500 см. куб., легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 .

За ОСОБА_2 визнати право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_2 визнати право власності на причіп легковий - В, марка ПФ, модель фермер, 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер № НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 10.06.2019