Справа № 408/2444/18-ц
Провадження № 2/408/473/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кускової Т.В.

при секретарі Сіпакової Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району, заінтересовані особи Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, Відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, Відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.05.2008 року померла її мати ОСОБА_3, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки № 18, під кадастровим номером :08:001:0286, площею 5,7900 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, наданої у власність розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 01.08.2007 року № 454.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку вона звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори де отримала розяснення щодо необхідності звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначає, що вона не мала змоги звернутися до нотаріальної контори у визначений законом строк у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тобто відсутності умов для оформлення спадщини.

У звязку з наведеним просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку № 18, під кадастровим номером :08:001:0286, площею 5,7900 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, наданої у власність розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 01.08.2007 року № 454, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.05.2008 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила суд розглядати справу без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській областів судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської областів судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №400845 від 06.10.1990, дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 «Власенко», відповідно до копії свідоцтва про народження серії VI-УР №486475 від 01.06.1967, ОСОБА_3 вказана матірю ОСОБА_4

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 була матірю позивача по справі ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №400845 від 06.10.1990 та копією свідоцтва про народження серії VI-УР №486475 від 01.06.1967.

Свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №495577, виданим повторно 15.12.2016, актовий запис № 14, підтверджується, що ОСОБА_3померла 17.05.2008 року.

До спадкового майна ОСОБА_3 входить земельна ділянка № 18, під кадастровим номером :08:001:0286, площею 5,7900 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 01.08.2007 № 454, за яким було затверджено технічну документацію із землеустрою, передано в приватну власність земельні ділянки із земель КСП «Світанок», виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки, та підтверджується списком громадян-власників земельних часток (паїв) КСП «Світанок» ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району, які виявили бажання одержати в приватну власність належну їм земельну ділянку ріллі.

Із розяснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори №497/01-16 від 11.05.2017 вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, але їй було розяснено, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у зазначений законом строк, та не надала підтвердження проживання разом з померлою на час відкриття спадщини за однією адресою, тому вважається такою, що не прийняла спадщину.

З повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори №798/01-10 від 07.08.2018 вбачається, що записи щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлої 17.05.2008 року, відсутні.

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в звязку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторний державний акт або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259,265,268ЦПК України, ст. ст. 1261, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку № 18, під кадастровим номером :08:001:0286, площею 5,7900 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, наданої у власність розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 01.08.2007 року № 454, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.05.2008 року.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Біловодський районний суд Луганської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя: Кускова Т.В.