Справа № 495/3715/19
№ провадження 2-з/495/61/2019
Ухвала

про відмову у забезпеченні позову

03 травня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Довженка О.Ю. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрій В`ячеславович про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрій В`ячеславович про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу у підготовчому провадженні за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Представник позивача разом з позовом подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням законної сили, а саме:

-накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0945 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 ;

-заборонити суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на ім`я будь-яких осіб на земельну ділянку загальною площею 0,0945 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , окрім на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );

-заборонити будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,0945 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що 15 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновській районній реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 60. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2018 року по справі № 522/19496/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Станом на 24.04.2019 року рішення у цивільній справі № 522/19496/18 законної сили не набрало.

Так, під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні грошові кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1567, було придбано земельну ділянку, загальною площею 0,0945 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 .

Представник позивача вважає, що відповідно до ч.1-3 статті 61 СК України земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Однак, 24.10.2018 року до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежан A.B. та зареєстрований в реєстрі за № 3850.

Проте, ОСОБА_1 не надав (не підписував) жодних згод на відчуження спільного майна подружжя.

У зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 25.04.2019 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору, відповідно до якої просить визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки.

Представник позивача просить суд врахувати, що відповідач ОСОБА_4 , злочинним шляхом здійснила перереєстрацію права власності щодо належної позивачу - ОСОБА_1 земельної ділянки та іншого спільного майна з метою власного збагачення, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки (розгорнутої) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту № 163943413 від 17.04.2019, у якій зеленим кольором позначенні дати укладання угод щодо відчуження спільного майна позивача - ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2 .

Отже, у разі повторного відчуження відповідачем земельної ділянки загальною площею0,0945 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , на користь третіх осіб, з метою позбавлення прав власності ОСОБА_1 , виконання рішення суду, у разі задоволення позову буде ускладненим та(або) неможливим.

Поряд з цим, представник позивача просить врахувати суд, що станом на 24.04.2019 року позивач обмежений у можливості користуватись об`єктами нерухомості, через незаконні дії відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Накладання судом арешту на майно особи, заборона суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на ім`я будь-яких осіб на земельну ділянку безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, є потенційна можливість відчуження відповідачем спірної земельної ділянки, яка є предметом договору купівлі-продажу, дійсність якого оскаржується.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову у даній справі, суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

При цьому суд вважає, що представником позивача не подано належних доказів на підтвердження того факту, що не накладення арешту на майно може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За змістом статті 149 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Із позовної заяви вбачається, що позивач не заявляє майнових вимог щодо земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, а отже заявлені заходи забезпечення позову не є по своїй суті засобами запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних інтересів ОСОБА_1

Крім того, суд звертає увагу на відсутність зв`язку між заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач і предметом позовних вимог. Вказані заходи забезпечення позову не можуть гарантувати реальне виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що майнові вимоги позивачем до відповідачів не заявлялись, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду вразі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки, на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, заявником належним чином необґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 . - адвоката Довженка О.Ю. про забезпечення позову по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 . - адвоката Довженка О.Ю. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бежан Андрій В`ячеславович про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: