печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Павленко В.О.,

справа № 757/56659/18-ц

учасники справи

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач 2: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович

третя особа: Березанський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа Березанський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Тузова В.О.,

представник відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. - Бут О.В .

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О., третя особа Березанський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 22.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9573, на підставі якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.06.2011, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» в розмірі 117 906,17 грн. Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором. Крім того, з моменту настання права вимоги пройшло більше трьох років, що виключає можливість здійснення виконавчого напису. Поряд з цим, вчиняючи виконавчий напис, приватним нотаріусом не було враховано те, що боржником не було отримано письмові вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Ухвалою суду від 21.11.2018 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, копії якої направлені учасникам справи, одночасно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. було витребувано копії усіх документів, які стали підставою для вчинення 22.07.2017 виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 9573 (а.с.13).

23.01.2019 представник відповідача приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. - Бут О.В. через канцелярію суду надав відзив на позов, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем були надані всі необхідні документи, за умови надання яких, може бути вчинений виконавчий напис і у межах строку, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис. Таким чином, вважала, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, вона діяла у межах та відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи позивача про порушення нотаріусом норм законодавства при вчиненні виконавчого напису є недоведеними. Крім того, зауважив, що нотаріус в даній справі є неналежним відповідачем, оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Крім того, на виконання ухвали суду відповідачем були надані документи, які стали підставою для вчинення 22.07.2017 виконавчого напису нотаріуса (а.с. 19-47).

31.01.2019 представник відповідача Тузова В . О. через канцелярію суду надала відзив на позов, згідно з яким просила відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства, всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису були передані нотаріусу відповідно до положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Крім того, зазначила, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в строк позовної давності відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг складає 50 років. Таким чином вважала позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими (а.с.63-84).

19.02.2019 та 05.03.2019 позивач подала суду відповіді на відзив (а.с. 85-92), відповідно до якої зазначила, що відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не надав докази на підтвердження повноважень представника відповідача - адвоката Бута О.В. Крім того, звернула увагу на невідповідність викладених обставин у відзиві та додатків долучених до нього. Також послалась на те, що відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано нотаріусу доказів безспірності розміру грошових вимог до позивача.

Ухвалою суду від 12.03.2019 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у вказаній цивільній справі задоволено. Зупинено стягнення, яке проводиться з позивача на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 01.12.2017, винесену державним виконавцем Березанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, при примусовому виконанні виконавчого напису №9573, виданого 22.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 119 706 грн. 17 коп. (а.с.100)

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.06.2017 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.29-30).

22.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис № 9573 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 24.06.2011 в розмірі 117 906 грн. 17 коп. за період з 24.06.2011 по 30.06.2017 (а.с.68).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Як вбачається з наданих відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О. на вимогу суду документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 22.07.2017, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 24.06.2011 року про надання платіжної картки Кредитка «Універсальна», а не кредитний договір.

З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк» від 24.06.2011 року вбачається, що позивачем ОСОБА_1 зазначені свої персональні дані, інформацію особистого характеру та бажання оформити на своє ім`я кредитну платіжну картку.

Подання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 24.06.2011 року не може вважатись поданням оригіналу договору, оскільки із анкети - заяви не вбачається суми кредиту, розміру процентної ставки, умов стягнення штрафу та пені, що виключає можливість перевірити безспірність заборгованості відповідно до наданого розрахунку, строк на який надано кредит. Правила надання банківських послуг, Тарифи, які становлять договір про надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети - заяви ні нотаріусу, ні суду відповідачами не подано.

Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису до нього включено, окрім заборгованості, також розмір пені, комісії та штрафу.

Відповідно до п. 6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

Однак вказаною анкетою-заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-якої неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 88 Закону та ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ № 566, Постанови правління НБУ № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін.

Разом з тим, як встановлено судом, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано не засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а розрахунок суми заборгованості, який не є документом, що підтверджує безспірність заборгованості відповідно до Переліку.

Крім того, долучена до заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 24.06.2011, не містить ні вихідного номера, за яким така вимога була зареєстрована, ні дати її складання, відправлення позивачу ОСОБА_1 та доказів отримання або неотримання позивачем вказаної письмової вимоги. Крім того, в описі поштового відправлення цінного листа не зазначено дати направлення претензії боржнику про наявність боргу та номеру, дати укладеного між сторонами кредитного договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку.

До того ж, згідно ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, оспорюваний виконавчий напис вчинено за період з 24.06.2011 по 30.06.2017, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років.

Доводи представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про збільшення строку позовної давності до 50 років шляхом приєднання боржника до Умов та правил надання банківських послуг відповідно до анкети-заяви від 24.06.2011, суд вважає необґрунтованими, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких визначено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років не були надані судом, що унеможливлює встановити, що саме ці Умови розумів та підписував позивач ОСОБА_1 , а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, в анкеті-заяві позичальника 24.06.2011 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Статтею 88 Закону чітко визначено строк щодо вчинення виконавчих написів, а саме подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідачем у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 753/4294/17-ц судом наведено правовий висновок про те, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судами за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів. Зауважено, що нотаріус не може бути відповідачем у процесі, а може бути залучений до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Тому, суд дійшов висновку, що в частині вимог до приватного нотаріуса приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.Ю., слід відмовити.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. 256, 257, 261, 265 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», та ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа Березанський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, вчинений 22.07.2017 та зареєстрований у реєстрі за № 9573, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 117 906 грн. 17 коп. за період з 24.06.2011 по 30.06.2017- таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач 2: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович: 01001, м. Київ, вул . Лютеранська,3 , нежитлове приміщення 1-5, оф.31.

Третя особа: Березанський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області: 57400, Миколаївська область, Березанський район, смт. Березанка, вул. Центральна, 41

Суддя О.В.Батрин