ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 278/709/18 Номер провадження 22-ц/814/1273/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Дикань Д.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської філії ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Нова пошта» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів Житомирської філії ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Нова пошта» про відшкодування шкоди, в якому прохав стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у сумі 25 298 грн. 06 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 17.09.2016 року він придбав телефон Аррlе, термінал Аррlе, іРhone 6s 128Gb SpaceGray, ІМЕІ НОМЕР_1 за 25 298 грн. 06 коп. та в цей же день застрахував його за договором добровільного страхування майна від пошкодження, загибелі. Покористувавшись телефоном, у березні 2017 року вирішив його продати через оголошення на сайті ОLХ. Через деякий час знайшовся покупець, з яким було домовлено, що він відправляє телефон через відділення «Нова пошта» із зазначенням самого себе як отримувача поштового відправлення. На підтвердження цього надає покупцю фото експрес-накладної «Нової пошти» про відправлення бандеролі, без зазначення номера. Покупець, упевнившись, що товар відправлений, повинен був перерахувати на його ім`я грошові кошти на картку «Приват банку». Після отримання коштів він повинен був змінити реквізити отримувача на прізвище покупця і вказати номер накладної. Свої обов`язки по домовленості із покупцем він виконав, а коштів не отримав. Пізніше дізнався, що телефон був виданий невідомій особі. При цьому він нікого не уповноважував отримувати поштове відправлення замість себе. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків, йому спричинена шкода у сумі 25 298 грн. 06 коп., яку добровільно відповідачі не відшкодовують. З цих підстав, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Житомирської філії ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Нова пошта» про відшкодування шкоди - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено розміру фактично завданої шкоди, що є обов`язковою умовою для відшкодування останньої.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтавивід 26 лютого 2019 року скасувати та ухвалити новее рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що судом неповно з`ясовані обставини справи, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для його скасування.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 24 березня 2017 року на підставі експрес-накладної №9274 укладеної між ТОВ «Нова пошта» та ОСОБА_2 (тел. НОМЕР_2 ) з м. Житомир, у відділенні №17 по вул.Київська, 77 направлено вантаж в м. Київ у відділення №95 по просп. Голосіївському, 68, фактичною вагою 1 кг, об`ємною вагою 1 кг, кількістю місць 1, оголошеною вартістю 14 500 грн. Одержувачем вантажу було зазначено ОСОБА_2 (тел. НОМЕР_2 ), представник одержувача Гайдар Андрій Володимирович, паспорт НОМЕР_3 (а.с.7).

24 березня 2018 року вантаж було доставлено за призначенням до відділення №95 м. Києва, де одержувач ОСОБА_2 для отримання відправлення повідомив номер експрес-накладної та пред`явив документ на посвідчення особи. Працівник відділення, перевіривши належність дій одержувача, документ, що посвідчує особу, видав останньому вантаж у повному обсязі.

28 березня 2017 року, 09 жовтня 2017 року та 21 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із претензією про відшкодування вартості багажу, що відповідає його фактичній вартості, оскільки він був забраний невідомим отримувачем 24.03.2018 року.

21 грудня 2017 року за вих. № 7870 ОСОБА_2 відмовлено у відшкодуванні компенсації з боку ТОВ «Нова пошта» за безпідставністю, оскільки одержувач отримав відправлення відповідно до встановлених умов надання послуг компанією (а.с.25).

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б встановлювали наявність завданої позивачу фактичної шкоди та її розмір.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюютьсяг лавою 64 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленоготранспортними кодексами (статутами).

Зі змісту ч.ч.1-2 ст. 633 ЦК України слідує, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Пунктом 3.4 Публічного договору, розміщеного на сайті ТОВ «Нова пошта», встановлено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника.

Пунктом 4.3.2 Публічного договору встановлено обов`язок відправника: відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес - накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Відповідно до п.7.2.13 Публічного договору Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Судом встановлено, що відправлення було прийнято для перевезення у пакуванні відправника. Жодної інформації про виробника чи модель товару, які б дали змогу ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив, супровідних документів не надав.

При складенні експрес-накладних відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненому на офіційному сайті http://novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

Інформація, яка містилася в експрес-накладних, була внесена та перевірена відправником, одержувачем зазначено ОСОБА_2 .

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що 24.03.2017 року відповідачем було доставлено товар за призначенням у відділення № 95 ТОВ «Нова пошта» м.Києва та видано одержувачу, зазначеному в накладній, ОСОБА_2 . Тобто, останній виконав належні дії одержувача, а саме назвав номер експрес-накладної та пред`явив документ, який посвідчує його особу, а ТОВ «Нова пошта» видав вантаж у повному обсязі відповідно до Умов надання послуг.

З урахуванням вищевикладеного колегія судді ввважає, що відповідачем було правомірно відмовлено в задоволенні претензій, оскільки жодних порушень з боку працівників ТОВ «Нова пошта» допущено не було.

Умови видачі відправлень у відділенні ТОВ «Нова Пошта» передбачені наступними пунктами Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» : 11.1. Надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення, а також п.11.2 Умов надання послуг, який передбачає, що одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, зокрема, відповідно до п.11.2.1. Паспорт громадянинаУкраїни.

Тому, вході судового розгляду справи позивачем не було доведено факту того, що вантаж відправлений по експрес-накладній, в якій він же був і одержувачем, був безпідставно виданий сторонній особі, оскільки саме з такою метою він його і відправляв. Отже, вини перевізника у неотриманні товару одержувачем ОСОБА_2 , який в той же час є і відправником, судом не встановлено.

Разом з цим, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що позивачем не доведено факт завдання йому щкоди та розмір фактично завдано їшкоди, що є обов`язковою умовою для відшкодування останньої, виходячи з наступного.

Так, згідно копії фіскального чеку вбачається, що 17 вересня 2016 року ОСОБА_2 підтвердив свої зобов`язання за договором №6374, та доручив банку встановити регулярний платіж з банківської картки на погашення заборгованості у десять платежів на суму 25 298, 06 грн. Того ж дня, позивач подав заяву-приєднання (акцепт) №77/0063606 до договору добровільного страхування майна (приєднання) за якою застрахував майно- мобільний телефон марки Аррlе, іРhone 6s 128Gb SpaceGray, ІМЕІ НОМЕР_1 (а.с.14-16).

На думку колегії суддів, судом першої інстанції, вірно вказано на те, що дані докази не є належним підтвердженням належності позивачу на праві власності саме мобільного телефону марки Аррlе, іРhone 6s 128Gb SpaceGray, ІМЕІ НОМЕР_1 . Крім того позивачем не надано належних і достатніх доказів того, що саме такий мобільний телефон був вкладений ним у відправлення і направлено іншій особі з метою його продажу.

Відповідно до ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Однак, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б встановлювали розмір фактичної шкоди, в експрес-накладних та не зазначив навіть опис багажу, що унеможливлює встановити дійсну його вартість. Наданий фіскальний чек не доводить вартість саме втраченого вантажу, оскільки вантаж не був описаний, а підстави його відправлення не підтверджені, розмір фактичної вартості 25 298, 06 грн. відрізняється від оголошеної у сумі 14 500 грн.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтавивід 26 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2019 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.В. Прядкіна ______________ Л.М. Хіль