Справа № 297/2875/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Гецко Ю. Ю.,

при секретарі судового засідання Михайліченко І. А.,

з участю прокурора Міндак В. В.. представників ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Берегівського місцевого прокурора Жилкіна Володимира Володимировича в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру Закарпатскій області до Берегівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Феєр ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Берегівської РДА, витребування земельних ділянкок із чужого незаконного володіння, -

встановив:

Керівник Берегівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з позовом до Берегівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . ОСОБА_12, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Берегівської РДА, витребування земельних ділянкок із чужого незаконного володіння.

Свій позов позивач мотивує тим, що розпорядженням голови Берегівської районної державної адміністрації №90 від 14.03.2014 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0764 га, яка розташована на території Берегівської міської ради за межами населеного пункту, урочище АДРЕСА_1 та передано її у приватну власність ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва.

Також, розпорядженням голови Берегівської районної державної адміністрації №79 від 14.03.2014 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0715 га, яка розташована на території Берегівської міської ради за межами населеного пункту, урочище АДРЕСА_2 та передано її у приватну власність ОСОБА_11 для індивідуального дачного будівництва.

Крім цього, розпорядженням голови Берегівської районної державної адміністрації №84 від 14.03.2014 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0715 га, яка розташована на території Берегівської міської ради за межами населеного пункту, урочище АДРЕСА_3 та передано її у приватну власність ОСОБА_12 для індивідуального дачного будівництва.

Також, розпорядженням голови Берегівської районної державної адміністрації №89 від 14.03.2014 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0765 га, яка розташована на території Берегівської міської ради за межами населеного пункту, урочище «Чопівська гора» в районі АДРЕСА_4 та передано її у приватну власність ОСОБА_5 для індивідуального дачного будівництва.

Водночас,на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №5393 укладеного 16.09.2014. між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , останній набув право власності на оскаржувану земельну ділянку, площею 0,0715 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , про що свідчить інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017.

Також, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №9607, укладеного 01.07.2017 між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , який в подальшому відчужив її згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2017 за 954 ОСОБА_10 і останній набув право власності на оскаржувану земельну ділянку НОМЕР_1 , площею 0,0715 га, про що свідчить інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017.

Крім того, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №5742, укладеного 25.11.2015 між ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , останній набув право власності на оскаржувану земельну ділянку НОМЕР_1 , площею 0,0761 га, про що свідчить інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017.

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування №6074, укладеного 21.12.2015 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_9 . земельну ділянку, а остання набула право власності на оскаржувану земельну ділянку НОМЕР_1 , площею 0,0765 га, про що свідчить інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 за №106358111.

Берегівська місцева прокуратура Закарпатської області вважає, що оспорювані розпорядження видані всупереч вимогам статей 116, 149 Земельного кодексу України.

У зв`язку з наведених вище підстав Берегівська місцева прокуратура Закарпатської області просить визнати недійсними та скасувати оспорювані розпорядження та витребувати спірні земельні ділянки на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, заперечив проти застосування строків позовної давності, мотивуючи тим, що на час прийняття вказаних спірних розпоряджень вони не могли знати про дані порушення вимог законодавства.

Позивач ГУ Держгеокадастру Закарпатскій області просив позовні вимоги прокурора не підтримав та просив залишити позовну заяву без розгляду.

Представник відповідача адвокат Пуканич Е.В. в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві. Також просив суд застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просив суд провести судовий розгляд за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що розпорядженнями голови Берегівської районної державної адміністрації №90 від 14.03.2014 року, №79 від 14.03.2014 року, №84 від 14.03.2014 року, №89 від 14.03.2014 року, передано громадянам у власність земельні ділянки. Після чого на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу №5393, №9607, №5742, №6074 дані земельні ділянки були відчужені на користь третіх осіб.

Прокурор в судовому засіданні ствердив, що спірні земельні ділянки на момент передачі їх у власність відповідачам перебували в постійному користуванні ПАТ «Берегово-Тиса» (на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 06 липня 1995 року), який є правонаступником СТОВ «Берегівське» та ДП «Радгосп-завод «Берегівський».

Разом з тим, суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки ПАТ «Берегово-Тиса» є правонаступником вищевказаних підприємств, право постійного користування спірними землями до нього не могло перейти внаслідок приватизації ДП «Радгосп-завод «Берегівський» з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, яка діяла на момент видачі розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2013 року № 952-р «Про приватизацію цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Радгосп-завод «Берегівський»)особи, які придбали державні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Таким чином, враховуючи положення частини першої статті 28 Закону України «Про приватизацію державного майна» спірні земельні ділянки ніколи не перебували і не могли перебувати в постійному користуванні ПАТ «Берегово-Тиса»-на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 06 липня 1995 року.

Суд також не приймає до уваги твердження прокурора Міндак В .В. про те, що ПАТ «Берегово-Тиса» є правонаступником СТОВ «Берегівське» та ДП «Радгосп-завод «Берегівський», оскільки згідно наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації ПАТ «Берегово-Тиса» було створене 03 жовтня 2012 року, тоді як ДП «Радгосп-завод «Берегівський» припинено ще 20 червня 2007 року. Таким чином, ПАТ «Берегово-Тиса» не може бути правонаступником ДП «Радгосп-завод «Берегівський» з огляду на вищевказане.

Крім цього, згідно пункту 1.1. розділу 1 статуту ПАТ «Берегово-Тиса» в редакції від 2014 року ПАТ «Берегово-Тиса» створено на підставі рішення Установчих зборів засновників (протокол Установчих зборів засновників від 26 вересня 2012 року № 1) шляхом приватизації єдиного майнового комплексу колишнього Державного підприємства «Радгосп-завод «Берегівський», переданого в оренду СТОВ «Берегівське».

Разом з тим, рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу колишнього ДП «Радгосп-завод «Берегівський» було прийняте через більше року після створення ПАТ «Берегово-Тиса».

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2013 року № 952-р приватизовано цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Радгосп-завод «Берегівський», переданий в оренду СТОВ «Берегівське» шляхом продажу акцій публічного акціонерного товариства, що утворене на базі майна зазначеного підприємства та орендаря.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ «Берегово-Тиса» не могло бути створене шляхом приватизації єдиного майнового комплексу колишнього ДП «Радгосп-завод «Берегівський», переданого в оренду СТОВ «Берегівське».

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (в редакції від 14 січня 2006 року, яка діяла на момент видачі наказу Міністерства аграрної політики України від 07 лютого 2006 року № 44 «Про припинення діяльності Державного підприємства «Радгосп-завод «Берегівський») однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Земельний кодекс України, у редакції чинній на час припинення діяльності ДП «Радгосп-завод «Берегівський», не передбачав жодних виняткових підстав для набуття права користування земельними ділянками правонаступниками колишніх землекористувачів.

Таким чином, припинення діяльності ДП «Радгосп-завод «Берегівський» шляхом його реорганізації через приєднання до СТОВ «Берегівське» є юридичним фактом для припинення права ДП «Радгосп-завод «Берегівський» на користування спірними землями.

Також суд не приймає твердження прокурора в судовому засіданні, що спірні земельні ділянки входять до складу земель, які згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 06 липня 1995 року були надані в постійне користування ДП «Радгосп-завод «Берегівський», що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 05 липня 2017 року № 08/17, оскільки такі є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Частиною першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що місцеположення на Землі геопросторових об`єктів (об`єктів реального світу) визначається за допомогою просторово-часових координат у встановленій системі.

Однак, як вбачається з висновку експерта, координати поворотних точок меж земель, наданих у постійне користування ДП «Радгосп-завод «Берегівський» та ПАТ «Берегово-Тиса», експерту не надавались.

Суд вважає, що за вищевказаних обставин неможливо встановити, чи дійсно спірні земельні ділянки входять до складу земель, які згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 06 липня 1995 року були надані в постійне користування ДП «Радгосп-завод «Берегівський».

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що відповідачі отримали спірні земельні ділянки за рахунок земель, які були надані в постійне користування саме ДП «Радгосп-завод «Берегівський».

Щодо клопотання представника відповідача щодо заяви про застосування строків позовної давності у даному спорі, то суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідачем не порушено право позивача, то застосування строку позовної давності не можливе, а необхідно відмовляти у задоволенні позовних вимог саме з підстав необґрунтованості позовних вимог.

З огляду на вказане, судом з`ясовується та зазначається в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли право або охоронюваний законом інтерес позивача порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Зважаючи на обставини справи, суд приходить до переконання про відмову у позові за його необґрунтованістю.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 3, 11-16, 257, 261, 267, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного майна», п. «в» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України (в редакції від 14 січня 2006 року), ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд, -

вирішив:

В задоволені позову Берегівського місцевого прокурора Жилкіна Володимира Володимировича в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру Закарпатскій області до Берегівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Феєр Наталії ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Берегівської РДА, витребування земельних ділянкок із чужого незаконного володіння - відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Берегівський районний суд до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гецко Ю. Ю.