БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/300/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

представника позивача - Кантура Ю.І.

відповідача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Степанець Т .М .

дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_22, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області в інтересах малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Комарівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Комарівська сільська рада, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з ОСОБА_1 на утримання дітей щомісячно аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь закладу або особи, де будуть виховуватися діти. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відомості про батька малолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 записані за вказівкою матері дітей, а батьком ОСОБА_11 є ОСОБА_12 Вказані діти з жовтня 2018 року перебувають на обліку у службі в справах дітей як такі, що опинились в складних життєвих обставинах, з матір`ю проводились бесіди стосовно належного виховання та утримання дітей, надавались послуги по оформленню виплат, влаштуванню дітей до навчальних закладів, працевлаштування, відновлення емоційного контакту в сім`ї. Відповідачка ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, ОСОБА_12 постійно вчиняє бійки та сварки, погано ставиться до дітей, в зв`язку з чим ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 перебувають в Комарівській школі-інтернат й мати не займається їх вихованням, не цікавиться долею дітей, матеріально не забезпечує; в січні місяці 2019 року ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_16 знаходилась на лікуванні в Борзнянській ЦРЛ в зв`язку з побиттям ОСОБА_12 матері дитини.

Представники органу опіки та піклування, служби у справах дітей Комарівської сільської ради в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснили, що ОСОБА_1 впливу на дітей не має, не виконує свої материнські обов`язки, не цікавиться умовами проживання дітей, часто відсутня вдома, на проведену профілактичну роботу не відреагувала й висновків не зробила, за допомогою до соціальних служб не зверталась. Вважають, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її дітей буде відповідати їх інтересам.

На виконання положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27.02.1991р., ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка самих дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , які пояснили, що мати відвідує їх у школі-інтернат, забирає додому на вихідні дні та канікули, проводить з ними дозвілля, спиртні напої вживала інколи, не хочуть, щоб її позбавили батьківських прав.

Відповідачка відзиву на позов не подала; в судовому засіданні позов не визнала й пояснила, що діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_22 перебувають в школі-інтернат, оскільки вона є особою ромської національності, яку не хочуть офіційно працевлаштовувати, в зв`язку з чим шукала будь-яку роботу де прийдеться; спиртні напої вживала інколи; проживаючи близько двох років із ОСОБА_12 , той часто застосовував насильство, ганяв дітей, відбирав зароблені гроші, внаслідок чого вона з дочкою ОСОБА_16 перебувала в лікарні, а в подальшому тимчасово залишила її у матері співмешканця у Львівській області на її прохання, переслідуючи мету заробити кошти на прожиття. Обіцяє виправитись протягом трьох місяців, так як неофіційно працевлаштувалась в Сновському районі Чернігівської області, планує придбати власний новий будинок і забрати дітей до себе.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши думку дітей, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

В п.47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Положеннями п.15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р. також передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Як встановлено в судовому засіданні й вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (відповідачка по справі) є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відомості про батька яких ОСОБА_18 записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України; крім того, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьком якої являється ОСОБА_12 .

Відповідно до наказу начальника Служби у справах дітей Борзнянської РДА №78 від 19.10.2018р. вказані діти взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перебувають в Комарівській школі-інтернат (7, 4 та 3 класи, відповідно), а ОСОБА_7 з лютого 2019 року знаходиться в бабусі ОСОБА_19 у с. Гринів Пустомитівського району Львівської області.

Близько двох років ОСОБА_1 проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 у АДРЕСА_1 області АДРЕСА_2 , а на даний час мешкає по АДРЕСА_3

Комісією з питань захисту прав дитини Комарівської сільської ради 22 січня 2019 року було надано висновок, який затверджений рішенням №03 від 25 січня 2019 року виконкому Комарівської сільської ради, про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Однак, даючи оцінку зазначеному письмовому висновку органу опіки та піклування, з огляду на приписи ч.6 ст.19 СК України суд не може з ним погодитися, оскільки він є не обгрунтованим, прийнятим на підставі неповно зібраних документів, які стосуються справи, як то передбачено вимогами ч.5 ст.19 СК України.

Так, ні у висновку комісії з питань захисту прав дитини від 22.01.2019р., ні у рішенні виконкому Комарівської сільської ради від 25.01.2019р. про затвердження даного висновку, відсутня будь-яка мотивація прийнятого рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її дітей, не наведено конкретних фактів та обставин, що свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а мається лише формальне посилання на зібрані службою у справах дітей довідки та відомості.

В наявному у матеріалах справи листі Служби у справах дітей Борзнянської РДА до Служби у справах дітей Комарівської сільської ради від 19.03.2019р. йдеться мова лише про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей без наведення підтверджуючих обставин.

Викладені у характеристиці Комарівської сільської ради від 12.03.2019р. відомості щодо проживання відповідачки на території сільської ради без реєстрації та її непрацевлаштування не можуть бути підставою для визнання винною поведінки ОСОБА_1 у невиконання нею батьківських обов`язків щодо своїх дітей, оскільки особа може отримувати доход і не за місцем свого проживання, а згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Доводи представників позивача та третьої особи щодо схильності відповідачки до вживання спиртних напоїв не підтверджені належними та допустимими доказами.

Інших відомостей, які були покладені в основу висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її дітей та могли б вказувати на ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, додані матеріали не містять.

Натомість, органом опіки та піклування залишилась поза увагою та належним чином не перевірена інформація Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області від 23.01.2019р. про звернення ОСОБА_1 до органу поліції щодо застосування до неї та дітей насильства, що узгоджується з поясненнями відповідачки в судовому засіданні та свідчить про вимушеність залишення нею малолітньої дочки ОСОБА_11 у бабусі; даною дитиною відповідачка не опікується лише близько трьох місяців й цього терміну на думку суду недостатньо для констатації ухилення матері від виконання своїх обов`язків.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що працюючи психологом Комарівської школи-інтернат, відмічає зацікавленість дітей матір`ю і навпаки, наявність між ними стійкого психоемоційного контакту, хоча сім`я й відносяться до категорії кризових; діти завжди чекають матір, яка на вихідні дні забирає їх додому, ОСОБА_1 відвідує навчальний заклад і в будні дні, спілкується з вихователями, педагогами, цікавиться дітьми. Вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасним.

З показань допитаного свідка ОСОБА_21 також не вбачається переконливих обставин, що свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками; частка вини в цьому є і його сина ОСОБА_12

В задоволенні клопотання представника позивача про допит свідка ОСОБА_12 судом було відмовлено, оскільки воно заявлено з порушенням строків, визначених ст.83 ЦПК України, а поважних причин несвоєчасного подання цих доказів стороною позивача не наведено.

Заслухана в судовому засіданні думка дітей зводиться до їх бажання проживати з матір`ю однією сім`єю й не розлучатися з нею, що не суперечить їх інтересам та узгоджується з наявними матеріалами справи.

Отже, з урахуванням вищевказаних обставин, наразі відсутні виняткові обставини для застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав, а того часу, що діти перебували окремо від матері, коли та намагалася заробити кошти на прожиття, на думку суду було достатньо, щоб відповідачка усвідомила свою поведінку та змінила своє ставлення до виховання дітей. На даний час в якнайкращих інтересах дітей зберегти їх зв`язки із матір`ю, коли позивачем всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не доведено належними й допустимими доказами, що ця сім`я є непридатна або неблагополучна. Також, оскільки діти залишаються з матір`ю, яка їх буде утримувати, то відсутні й передбачені законом підстави для стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, в задоволенні позову необхідно відмовити, попередивши ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей та поклавши на орган опіки та піклування в особі виконавчого органу Комарівської сільської ради контроль за виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 143, 150, 164-166, 171, 180-184, 191 СК України, ст.2, 3, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області в інтересах малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Комарівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей, поклавши на орган опіки та піклування в особі виконавчого органу Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області контроль за виконання відповідачкою батьківських обов`язків.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 22 травня 2019 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець