ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 618/1235/18

Провадження № 22-ц/818/2718/19

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії цивільної палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

суддів Кіся П.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічнорго акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання договору недійсним, про визнання недійсною заяви позичальника, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року, ухвалене суддею Рябоконь Є.А.,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсними договір GB00277 укладений 15.10.2018 року між нею та ОСОБА_2 та заяву позичальника ОСОБА_3 укладену 15.10.2018 року з ПАТ «Аецент-Банк».

Позовна заява вмотивована тим, що 15 жовтня 2018 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, а позивач в свою чергу зобов`язується оплатити та прийняти готові вироби. Ціна виробів складала 23833 грн., але про те, як сплачувати дану суму відповідач не розповів, про інші суми або договори мови не йшлося.

Після цього, як потім позивачу стало відомо, між нею та ПАТ «А-Банк» була підписана заява позичальника про взяття кредиту на суму 12027 грн., а орієнтовна загальна вартість кредиту становить 25113 грн. 05 коп., якого брати вона наміру не мала, а на кредитування не погоджувалась.

Нею не було виявлено бажання брати кредит, укладати з банком угоди на взяття кредиту, не хотіла встановлення вікон, відповідач та його представники її ошукали, скористалися станом здоров`я.

Після зустрічі зі співробітниками банку, виявила, що заява позичальника підписана особою яка їй не відома, відносно неї скоєне шахрайство, тому що співробітниками банку не було роз`яснено правила надання кредиту та його умови, вона не бажала брати кредит.

Потім вона дізналася про те, що на її ім`я була оформлена кредитна картка і з неї була знята сума 1300 грн. представником відповідача, який одразу скористався карткою.

Зрозумівши, що її ошукали, вона звернулась з заявою до поліції.

Крім того, позивач зверталась до відповідачів з заявами про відмову від укладання договорів, дані заяви були подані у строк, який зазначений в Законі України «Про захист прав споживачів».

Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував, що ч. 1 ст. 1051 ЦК України зазначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Вона грошові кошти від банку не отримувала, дані грошові кошти були перераховані банком на рахунок ФОП « ОСОБА_4 ».

Суд не надав оцінки доказам про те, що позивач зверталася до відповідачів у строк передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» з вимогою про розірвання договору надання послуг. ОСОБА_1 вважає, що оскільки вона не отримувала грошові кошти які вказані в кредитному договорі, тому це є підставою для визнання договору кредиту недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог. Під час судового розгляду даної справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення відповідачами в момент укладення спірних договорів прав позивача та наявності підстав для задоволення позовних вимог позивачем не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені під час судового розгляду справи, спростовуються матеріалами справи. Натомість були встановлені належні, допустимі, достовірні та достатні докази безпідставності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1

Як вбачається з наданих суду матеріалів, договір про виготовлення ПВХ конструкцій та договір про надання споживчого кредиту позивач підписала та була ознайомлений з їх змістом.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.10.2018 між позивачем ОСОБА_1 (Замовник) і ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено договір № GB 00277 на виготовлення пластикових вікон, згідно з п. п. 1. 1 та 1. 2 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (далі - виробів) за цінами Виконавця. Замовник зобов`язується оплатити і прийняти готові вироби і роботу згідно з умовами даного Договору. Згідно з п. п. 2. 1 та 2. 2 вартість виробів складає 23833 грн., задаток становить 12027 грн., борг до доставки - 11806 грн. (а. с. 11).

Вказаний договір підписаний Виконавцем - відповідачем ОСОБА_2 і Замовником ОСОБА_5 позивачем ОСОБА_1 , яка в суді першої інстанції підтвердила справжність свого підпису.

Крім цього, позивачем підисаний Додаток № 1 до даного договору, в якому ОСОБА_1 підтвердила, що розірвання договору не допускається у випадку придбання ПВХ конструкцій у кредит, договір кредиту не підлягає розірванню, допускається дострокове повне погашення кредиту відповідно до глави 71 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність». Їй у повній мірі надана інформація про товар, умови оплати та доставки, а також інформація про умови кредитування, про відсоткову ставку, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний. При цьому позивач підтвердила, що цей документ нею уважно прочитано та добровільно підписано, без будь - якого примусу, з повним розумінням його змісту, що не заперечувалося нею (а. с. 12).

15.10.2018 року між акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № АВНORS13 у спосіб подання письмової заяви позивачем, як ОСОБА_6 , про надання строкового кредиту, на підставі якого АТ «Акцент-Банк» надав позивачу строковий кредит у сумі 11102,45 грн. строком на 36 місяців, тобто з 15.10.2018 р. по 14.10.2021 р. включно, на наступні цілі: оплата товару згідно з переліком (вікна) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 та на сплату одноразової винагороди за надання фінансового інструменту (а. с. 6).

Згідно з даною заявою, ОСОБА_1 ознайомлена та згодна із Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовій формі та своїм підписом підтверджує факт надання їй повної інформації про умови кредитування в АТ «Акцент-Банк», тобто на момент укладення договору позивачу була надана повна та вичерпна інформація, необхідна та достатня для розуміння нею як змісту так і виду договору, який позивач підписала та підтвердила справжність свого підпису та не заперечувала його добровільність.

До вказаної заяви також додано паспорт банківського продукту «Розстрочка» про умови кредитування АТ «А-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту, графік погашення кредиту (№ Договору АВНORS13 від 15.10.2018), які також підписані сторонами Договору, зокрема, позивачем.

Таким чином, при укладенні спірних договорів позивачеві було надано всю необхідну інформацію, про що свідчать її підписи на вказаних спірних договорах і доданих до них документах. Після цього ОСОБА_1 отримала кредитну картку АТ «Акцент - Банк», на яку було зараховано 4000 грн., а на її мобільний телефон надійшов відповідний пароль доступу до вказаного рахунку

25.10.2018 позивач направила відповідачам заяви про відмову від договору на встановлення пластикових вікон № GB 00277 від 15.10.2018 та договору кредиту у формі письмової зави позичальника № АВНORS13 від 15.10.2018, відповіді на які не отримала.

За правилами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 підписала та була ознайомлена з зі змістом договору про виготовлення ПВХ конструкцій та договору про надання споживчого кредиту.

Таким чином, при встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З вищевикладеного вбачається, що сторони домовились про всі умови Договору від 15.10.2018 № GB 00277 на виготовлення пластикових вікон та кредитного Договору № АВНORS13 від 15.10.2018. Вказані спірні договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення спірних договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов цих договорів. Позивачу було надано всю необхідну інформацію про товар, умови оплати та доставки, про умови кредиту, відсоткову ставку. Заява позичальника містить повну інформацію про загальну вартість кредиту та повну інформацію стосовно умов кредитування.

Крім того, судова колегія зазначає, що посилання апеляційної скарги на те, що позивач грошові кошти від банку не отримувала, дані грошові кошти були перераховані банком на рахунок ФОП « ОСОБА_7 » не можна вважати підставою для скасування рішення, оскільки таки порядок перерахунку коштів був передбачений безпосередньо договором, що оплата товару згідно з переліком (вікна) проводиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 та на сплату одноразової винагороди за надання фінансового інструменту (а. с. 6).

Так само не можна взяти до уваги і посилання ОСОБА_1 про розірвання договору, оскільки Додатком № 1 до договору № 00277 передбачено не можливість розірвання договору з урахуванням ч. 1 ст. 184 ЦК України та у випадку придбання ПВХ конструкцій у кредит, договір кредиту не підлягає розірванню (а.с. 12).

Звернення ОСОБА_1 з заявами до відповідачів про відмову від договору про споживчий кредит суперечить умовам Додатку № 1 до договору № 00277.

Таким чином, підставами вважати, що існують обставини, передбачені ст.ст. 230, 233 ЦК України, на що посилається позивач, відсутні.

Під час розгляду справи не було встановлено ознак нечесної підприємницької практики виконавця робіт та обставин, передбачених ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого районним судом рішення і не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В порядку ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий - Хорошевський О.М.

Судді Кісь П.В.

Яцина В.Б.

повний текст постанови

складено 16 травня 2019 року