Справа № 166/1404/18 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/554/19 Категорія: 50 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 15 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів, щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03 червня 2011 року стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі не менше ніж по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05 травня 2011 року і до повноліття дітей. Посилаючись на те, що її дохід є незначним, зростають потреби на дітей, що може призвести до обмеження її можливості забезпечити всі необхідні для їх належного фізичного, духовного і морального розвитку потреб. Стан здоров`я дочки суттєво погіршився і на даний момент вона перебуває на «Д» обліку в КП «Ратнівський районний центр первинної медичної допомоги» з діагнозом «Хронічний тонзиліт». В свою чергу зазначає, що матеріальний стан відповідача значно покращився, на нього було зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна-квартиру, з травня місяця 2018 року здійснював виплати з аліментів, які значно перевищують суми необхідних до сплати коштів, що свідчить про отримання доходів з неофіційних джерел, оскільки він є безробітним. Відповідно до довідки-розрахунку № 1121/03-6-38/20 відповідач має заборгованість 62599,26 гривні по сплаті аліментів станом на 01.11.2018.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 15 березня 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено збільшити розмір аліментів стягуваних відповідно до рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03 червня 2011 року та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі по 1250 ( одна тисяча двісті п`ятдесят ) гривень на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання цього рішення законної сили, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає щорічній індексації відповідно до закону. Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення збільшеного розміру аліментів на утримання дітей з дня звернення до суду, тобто з 19.11.2018 року. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 704,80 грн. Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції у 2011 році ухвалив стягувати аліменти у непередбачений законом спосіб - ні в визначеній грошовій сумі, ні в частці від доходу. Крім того, відповідач вказує, що твердження позивачки про те, що його матеріальний стан покращився не відповідає дійсності, оскільки успадкування єдиного житла в якому він проживав задовго до смерті спадкодавця не свідчить про покращення його матеріального стану. Хвороба доньки, а саме хронічний тонзиліт, є швидко виліковною хворобою. Також відповідач вказує, що вважає, що справжніми намірами позивачки є збільшення аліментів з метою штучного нарощування боргу понад критичну межу для того, щоб можна було звернути стягнення на єдине його житло, адже вже існує ситуація, коли він сплачував аліменти на картку позивачки, а не на депозитний рахунок виконавчої служби, однак державний виконавець включила не всю суму в рахунок сплаченої, внаслідок чого штучно зросла його заборгованість по сплаті аліментів.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що з часу попереднього рішення суду про стягнення аліментів з відповідача значно зросли витрати позивача на утримання спільних дітей, матеріальний стан відповідача покращився, оскільки відповідач влаштувався на роботу та отримав у спадщину квартиру. Щодо твердження відповідача про те, що у 2011 році суд ухвалив рішення про стягнення аліментів у непередбачений законом спосіб, то позивач вказує, що зазначене рішення відповідача не оскаржував та частково сплачував аліменти.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей витрати на їх утримання збільшилися, покращився матеріальний стан відповідача, оскільки він успадкував квартиру, працевлаштувався, погіршився стан здоров`я дочки.

Судом першої інстанції встановлено що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03 червня 2011 року, яке набрало законної сили 21.06.2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05.05.2011 року і до повноліття (а.с. 12).

З довідки про доходи убачається, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «Металдорс» (а.с. 48).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує зміною з часу ухвалення судом рішення від 03 червня 2011 року витрат на утримання дітей, а також тим, що матеріальний стан відповідача покращився.

Так відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч. 1 ст. 184 СК України).

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 01 січня 2019 року - 2027 грн.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанцій врахував ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття.

Відповідач влаштувався на роботу та отримує заробітну плату, що свідчить про зміну його матеріального становища (а.с. 48), однак, відповідно до довідки-розрахунку від 01.11.2018 року Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області за період з 05.05.2011 по 30.09.2018 утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 56709,65 грн (а.с. 18).

За п. 3-1) ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.06.2015 ОСОБА_2 набув права власності на квартиру в м . Ковель Волинської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.06.2015 (а.с. 49).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та ухвалив стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 15 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий

Судді