КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/9826/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/291/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі у їх вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі у їх вихованні, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що з 13 вересня 2003 року по 14 грудня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народились спільні діти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначила, що з червня 2016 року проживають окремо, у зв`язку із чим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року шлюб розірвано.

26 жовтня 2016 року сторони уклали договір про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до якого здійснили розподіл майна, набутого ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

26 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про сплату аліментів на дітей та їх утримання, відповідно до умов якого встановлено обов`язок батька оплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 20 000 грн. щомісяця, що на день підписання договору становить 770 доларів США.

Зазначила, що сторони дійшли згоди, що діти проживають разом з матір`ю.

Також зазначила, що ОСОБА_3 умисно, без будь-яких повідомлень, попереджень чи узгоджень, приблизно о 17 год. 00 хв. 21 квітня 2017 року, шляхом викрадення малолітнього сина ОСОБА_4 змінив його фактичне місце проживання.

За даним фактом Національною поліцією України у Дарницькому районі міста Києва зареєстровані кримінальні провадження за № 0008817 від 12 серпня 2017 року, № 0011154 від 18 жовтня 2017 року.

Зазначає, що протиправне усунення позивача, як матері від участі у житті дітей може призвести до погіршення емоційного та психологічного стану дітей, у зв`язку із чим, з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визначити місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 ,, визначити порядок побачень та участі батька у вихованні дітей, визначити місце реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі у їх вихованні, встановити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні дітей наступним чином: перший, третій тиждень місяця з 10:00 суботи по 16:00 неділі, в середу з 16:00 до 19:00, другий, четвертий тиждень місяця, вівторок, четвер з 16:00 до 19:00, половину осінніх, зимових, весінніх канікул, кожні перші 10 днів кожного місяця літніх канікул, зобов`язати сторін забезпечити стабільне відвідування дітьми гуртків, секцій, додаткових занять у разі якщо час відвідування таких гуртків, секцій, додаткових занять співпадає з часом участі у вихованні дітей в одного з батьків, встановити перехідний період: впродовж 3 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, зустрічі матері з синами проводити у присутності батька, без ночівлі дітей у житловому приміщенні матері, починаючи з четвертого місяця встановити спосіб виконання рішення суду відповідно до позовних вимог, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що з листопада 2016 року по теперішній час ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживають з батьком та перебувають на повному його утриманні.

Зазначає, що коли діти проживали з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 добровільно перераховував на утримання дітей 20 000 грн. щомісячно, передав колишній дружині 300 000 грн. та 260 000 грн. для покращення умов забезпечення дітей.

Зазначив, що ОСОБА_2 систематично перешкоджала батькові у спілкуванні з ОСОБА_5

Також зазначив, що діти мають бажання проживати з батьком у зв`язку із чим з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_3 , зобов`язати сторін укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, та визначення способу участі у їх вихованні залишено без розгляду.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_3 в місті Києві за місцем фактичного проживання батька до досягнення сином десятирічного віку.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в день набрання рішення законної сили, укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 640 гривень судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , через свого представникам подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 13 вересня 2003 року по 14 грудня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до якого здійснили розподіл майна, набутого ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

26 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про сплату аліментів на дітей та їх утримання, відповідно до умов якого встановлено обов`язок батька оплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 20 000 грн. щомісяця, що на день підписання договору становить 770 доларів США.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 визнала позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, та визначення способу участі у їх виконанні.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позов ОСОБА_2 визнала у зв`язку із тим, що сторонами було обумовлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладуть договір у якому буде визначено почергове проживання ОСОБА_8 з батьком та з матір`ю, проте після ухвалення договір не укладено з огляду на наступне.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Визнати позов може відповідач або його уповноважений представник.

Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд .

Таким чином, визнаючи позов, позивач була обізнана про наслідки своїх дій, погодилась з вимогами позовної заяви ОСОБА_3 у зв`язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_3 в місті Києві за місцем фактичного проживання батька до досягнення сином десятирічного віку.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання сторін в день набрання рішення законної сили, укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується судом, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ст. 159 СК України).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що укладання договору щодо визначення способу участі у вихованні дітей - це поза судовий спосіб вирішення питання, а при недосягненні згоди у цьому питанні, спір вирішує суд відповідно до положень ст.. 159 СК України.

В судовому засіданні 21 травня 2019 року представником позивача подано заяву про відмову в частині позовних вимог про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дітей.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року заява задоволена, судом прийнята відмова від частини позовних вимог та провадження в цій частині закрито.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 17 жовтня 2018 року, позивачем уточнено позовні вимоги та поставлено питання щодо зобов`язання сторін укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей, проте, колегія суддів вважає що таке уточнення позовних вимог відбулося з порушенням ч. 3 ст. 49 ЦПК України, відповідно до якої до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Суд першої інстанції, задовольнивши вимоги в цій частині та зобов`язавши сторін в день набрання рішення законної сили укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей, вийшов за межі позовних вимог, оскільки відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, проте, письмової заяви про зміну (уточнення) позовних вимог в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, суду не надавалось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання сторін в день набрання рішення законної сили, укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей постановлене з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_3 в місті Києві за місцем фактичного проживання батька до досягнення сином десятирічного віку, прийняте судом з дотриманням норм чинного законодавства, з урахуванням обставин справи та в інтересах дитини, а тому підстав для скасування рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в день набрання рішення законної сили укласти договір щодо визначення способу участі у вихованні дітей скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 23 травня 2019 року.

Головуючий

Судді