Номер провадження: 22-ц/813/2561/19
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

суб`єкт оскарження - державний виконавець Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року, постановлену суддею Жуган Л.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Малиновський відділ ДВС Одеського МУЮ) Заліпаєва Ю.В. (далі - державний виконавець), заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що 26 грудня 2015 року заявник отримала поштою акт та постанову від 26 жовтня 2015 року державного виконавця Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ про передачу стягувачу за виконавчим провадженням належної їй 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , вважала зазначене рішення державного виконавця незаконним, оскільки її не повідомляли про відкриття трьох виконавчих проваджень про стягнення з неї заборгованості, у зв`язку з чим вона була позбавлена процесуальних прав щодо їх оскарження. Заявник зазначала, що 10 грудня 2014 року, 12 січня та 14 лютого 2015 року призначались електронні торги без повідомлення боржника та розміщення оголошення не менше як у двох засобах масової інформації щодо їх проведення, торги не відбулися через відсутність покупців квартири; внесення 8 жовтня 2015 року стягувачом на депозитний рахунок виконавчої служби різниці між грошовою оцінкою квартири та заборгованістю за виконавчими провадженнями здійснено після закінчення строку, встановленого законом, а тому вважала, що державний виконавець мав припинити виконавче провадження та повернути виконавчий лист стягувачу.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії державного виконавця щодо неповідомлення її про відкриття зведеного виконавчого провадження № 44499611, порушення порядку оцінки майна, строків та порядку передання на реалізацію арештованого майна, а також просила скасувати акт та постанову державного виконавця про передачу майна стягувачу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець не порушив вимог закону під час проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадження № 44499611.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якої посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просила скасувати ухвалу суду, та задовольнити її вимоги.

У обґрунтуванні своєї апеляційної ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції постановляючи рішення не врахував фактичні обставини справи та зробив висновки на підставі суперечливих даних, в зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу надано не було.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючий суддя, судді -Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.03.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була прийнята до провадження та призначена до розгляду (з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду) на 05 червня 2019 року (а.с. 215-216).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явились у судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Малиновському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження ВП №44499611 по виконанню:

- виконавчого листа №2/521/2269/13, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 17.06.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 36000 грн.;

- виконавчого листа №521/4668/13-ц, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 02.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 36631,50 грн.;

- виконавчого листа №521/4058/15-ц від 30.04.2015 року, виданого Малиновський районний суд м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 29656,81 грн.;

- виконавчого листа №521/9537/15-ц від 03.08.2015 року, виданого Малиновський районний суд м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 21783,30 грн.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що рішення суду в самостійному порядку боржником не виконано, іншого майна та доходів, на яке можливо звернути стягнення, крім 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у боржника немає, з підстав чого виконавчі дії були направлені саме на реалізацію вказаної квартири.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.12.2013 року вбачається, що 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , а інші 1/2 частина вказаної квартири - ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1, 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З Акту опису й арешту майна від 31.10.2013 року встановлено, що державним виконавцем першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Соловйовим В.В. описано та накладено арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , копію акту опису та арешту майна боржник ОСОБА_1 отримала особисто, про що свідчить її підпис у вказаному акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону «Про виконавче провадження». При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року №2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». При цьому суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що для визначення вартості арештованого майна державним виконавцем було залучено оцінювача, згідно експертного висновку якого вартість майна - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 встановлена - 243 800 грн., та це майно було передане на примусову реалізацію до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1, 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із Законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У зв`язку з тим, що реалізувати спірне арештоване майно, що належало боржнику, з прилюдних торгів не вдалось, що підтверджується Протоколами проведення прилюдних торгів №19947 від 10.12.2014 року, №38914 від 12.01.2015 року, №49786 від 14.02.2015 року, в порядку ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було направлено лист стягувачу ОСОБА_2 з пропозицією залишити за собою нереалізоване арештоване майно, в рахунок погашення боргу, на що ОСОБА_2 таку пропозицію прийняла.

Згідно листа Малиновського відділу державної виконавчої служби №740/0642/8 від 06.10.2015 року на ім`я ОСОБА_1 вказано, що на виконанні у Малиновському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження ВП №44499611, повідомлено про те, що ОСОБА_2 прийняла пропозицію залишити за собою нереалізоване арештоване майно, в рахунок погашення боргу, крім цього зазначено про необхідність надання реквізитів для перерахування стягувачем різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, вказаний лист був отриманий заявником ОСОБА_1 26.10.2015 року, що підтверджується її особистим підписом та розпискою «отримано наручно ОСОБА_1 26.10.2015 року».

З Розпорядження В-8/№44 ВП №38592504 від 26.10.2016 року, вбачається, що грошові кошти в розмірі 104 783, 83 грн., що надійшли 09.10.2015 року, необхідно перерахувати на користь ОСОБА_1 , залишити на депозитному рахунку відділу до з`ясування реквізитів для перерахунку.

Згідно Акту старшого державного виконавця ВДВС ОМУЮ Заліпаєва Ю.В. про передачу майна в рахунок погашення заборгованості від 26.10.2015 року, вказано, що нереалізоване майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 придбано стягувачем ОСОБА_2 шляхом внесення на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на її користь - 119 728, 39 грн. Придбання нереалізованого майна відбулось із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою старшого державного виконавця ВДВС ОМУЮ Заліпаєва Ю.В. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 26.10.2015 року, майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 , за ціною 243 800 грн., в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням ВП №44499611, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми в загальному розмірі 124 071, 61 грн.

Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням ВП №44499611, не вбачається будь-яких порушень державним виконавцем вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 .

Згідно ст. 385 ЦК України, визначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п.п. 3 п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний лист Малиновського відділу державної виконавчої служби №740/0642/8 від 06.10.2015 року на ім`я ОСОБА_1 , який вона особисто отримала та в якому вказано, що на виконанні у Малиновському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження ВП №44499611.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволені скарги на дії та рішення державного виконавця Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що про існування виконавчих проваджень їй відомо нічого не було, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки про знаходження на виконанні у Малиновському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції зведеного виконавчого провадження ВП №44499611 їй було відомо, що підтверджується листом Малиновського відділу державної виконавчої служби №740/0642/8 від 06.10.2015 року на ім`я ОСОБА_1 , який нею був особисто отриманий, що підтверджується її особистим підписом.

Доводи про те, що в порушення вимог закону постанови про відкриття виконавчого провадження за жодним виконавчим провадженням їй направлені не були, також є необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження, та зведеного виконавчого провадження, що підтверджується її розписками та особистим підписом, тобто ОСОБА_1 було відомо про існування зведеного виконавчого провадження та проведених виконавчих дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 червня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець