Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І.В.
Провадження № 22-ц/824/6211/2019 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Сержанюка А.С.,

при секретарі Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенніКиївського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху Українина рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -Первинна профспілкова організація управління Державного підприємства обслуговування повітряного руху, про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просивскасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 13.06.2018 року №328 «Про виключення посади» начальника служби безпеки апарату управління Украероруху; скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23.08.2018року №801/о в частині звільненняйого, ОСОБА_1 ,з роботи з 23.08.2018 року за скороченням штату працівниківна підставі п.1 ст.40 КЗпП України, та поновитийого на роботі на посаді начальника служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України; стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.08.2018 рокуіз розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі2 927,79 грн. по час фактичного поновлення на роботі в сумі 102 472,65 грн.станом на 12.10.2018 року та в сумі 2 927,79 грн. за кожний наступний робочий день вимушеного прогулу.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що, починаючи з 2014 року він працював на різних посадах у службі безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, а з 2015 року на посаді начальника служби безпеки Украероруху .

27.10.2017року наказом № 799/о за підписом тимчасово виконуючого обов`язки директора Украероруху Гуцана Р.В. позивача було звільнено з роботи з 30.10.2017року за скороченням штату працівниківна підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

11.06.2018 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №359/9332/17 (провадження №2/359/842/2018), залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 19.09.2018 року, було повністю задоволено позовОСОБА_1 до ДП Украерорух про поновлення на роботі. Рішення суду підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі.

12.06.2018року наказом Украероруху № 504/о позивача було поновлено на посаді начальника служби безпеки Украероруху, однак з наказом про поновлення на роботі ОСОБА_1 був ознайомлений 13.06.2018 року, що, на його думку, свідчить про те, що рішення суду в частині поновлення на роботі Украерорухом було виконане 13.06.2018 року, з порушенням вимог ч. 6 ст. 235 КЗпП України.

Позивач також посилався на те, що 13.06.2018року наказом Украероруху № 328 «Про виключення посади» у зв`язку зі збільшенням обсягу завдань та зміною функцій служби безпеки апарату управління Украероруху, виключено посаду начальника служби безпеки апарату управління Украероруху, та в цей же день листом №1-26.7-2737 позивача попереджено про виключення посади на підставі наказу Украероруху від 13.06.2018року № 328 «Про виключення посади» та подальше розірвання трудового договору на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач в заяві зазначав, що вказаним наказом виключено посаду начальника служби безпеки апарату управління Украероруху, тоді як він займав раніше та був поновлений на посаді начальника служби безпеки Украероруху , тобто посади начальник служби безпеки апарату управління Украероруху не існує та не існувало.

Також зазначає, що 27.02.2018 року за № 2.2.2-11-3 на підставі наказу Украероруху від 31.01.2018 року № 43 «Про введення в дію оновленої організаційної структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» введено в дію оновлену організаційну структуру, в якій знову створено службу безпеки Украероруху та введено посаду начальника служби безпеки.

Таким чином, приймаючи рішення про його звільнення через скорочення посади, відповідач не дотримався вимог ч.2 ст. 40 КЗпП, та ч.3 ст.49-2 КЗпП, відповідно до яких звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня2019року позов задоволено.

Скасованонаказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 13.06.2018 року №328 «Про виключення посади» начальника служби безпеки апарату управління Украероруху.

Скасовано наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23.08.2018року №801/о в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи з 23.08.2018 рокуза скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, та поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (, зареєстроване місце знаходження: а/115, аеропорт, м.Бориспіль-1 Київська область) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичних осіб - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2018 року по 29.01.2019 року включно в розмірі 316 201 грн. 32 коп. з утриманням обов`язкових податків та зборів в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (, зареєстроване місце знаходження: а/115, аеропорт, м.Бориспіль-1 Київська область) на користь держави судовий збір в сумі 4 571 грн. 61 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подав на рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на те, що ними при звільненні позивача не було допущено порушень норм трудового законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та його представникпроти апеляційної скарги відповідача заперечили та просилизалишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представники відповідача Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в апеляційному суді апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху (Украерорух) з 12 серпня 2014 року, спочатку на посаді заступника начальника служби безпеки, в подальшому з 24 листопада 2014 року по 25 жовтня 2015 року включно - на посаді начальника відділу охорони та захисту активів Украероруху, а з 26 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2017 року включно - на посаді начальника служби безпеки.

Наказом т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 27 жовтня 2017 року №799/о «З особового складу» ОСОБА_1 , начальника служби безпеки Украероруху , було звільнено з роботи 30 жовтня 2017 року за скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2018 року у цивільній справі №359/9332/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року (а.с.116-127, 128-138), було задоволено позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі, скасовано наказ від 27.10.2017року №799/о Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи з 30.10.2017 рокуза скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, та поновлено позивача на роботі на посаді начальника служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 271 845 грн. 92 коп. та 1 280 грн. судових витрат.Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади начальника служби безпеки здійснено відповідачем Украерорух з порушенням вимог ч.2 ст.40 КЗпП України та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, оскільки за наявності вакантних посад на підприємстві та згоди позивача на переведення, відповідачем не було переведено позивача на посаду начальника служби авіаційної безпеки або, у разі відсутності у позивача відповідної кваліфікації для переведення на обрану ним посаду, не запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві.

Н аказом Т .в.о директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 12.06.2018року за №504/о «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » було скасовано наказ Украероруху від 27.10.2017року №799/о «Про звільнення ОСОБА_1 з роботи за скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України» в частині звільнення;поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби безпеки Украероруху з 30 жовтня 2017 року та вирішено вважати ОСОБА_1 таким, що був допущений до роботи на посаді начальника служби безпеки Украероруху з 12 червня 2018 року(а.с.54). З даним наказом позивач ОСОБА_1 був ознайомлений 13 червня 2018 року.

В цей же день, 13 червня 2018 року в.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань Гомболевським С.Є. було видано наказ по Державному підприємству обслуговування повітряного руху №328 «Про виключення посади», за змістом якого, у зв`язку зі збільшенням обсягу завдань та зміною функцій служби безпеки апарату управління Украероруху відповідно до діючої організаційної структури Украероруху, яка затверджена директором Украероруху 22.01.2018 року, погоджена Міністерством інфраструктури України 24.01.2018 року та введена в дію згідно з наказом Украероруху від 31.01.2018 року №43 «Про введення в дію оновленої структури та штатного розпису керівного складу Украероруху», було виключено посаду начальника служби безпеки апарату управління Украероруху, введену наказом Украероруху від 12.06.2018 року №327 «Про включення посади», з 14.08.2018 року (а.с.7).

На підставі зазначеного наказу Украероруху від 13.06.2018року №328 «Про виключення посади» 13.06.2018року о 17.40 годині начальнику служби безпеки Укр аероруху ОСОБА_1 було вручено «Попередження про виключення посади», датоване 13.06.2018року за №1-26.7-2737, яким позивачу повідомлено, що відповідно до вказаного наказу посада начальника служби безпеки Украероруху (код посади 1226.2) буде виключена зі штатного розпису з 14.08.2018 року, та згідно з процедурою, передбаченою ст.49-2 Кодексу законів про працю України йому пропонуються вакантні посади в цілому по підприємству (перелік додається), а також поінформовано, що при відсутності відповідних посад, які б відповідали його кваліфікаційному рівню, або у випадку його відмови від переведення на будь-яку із запропонованих посад, трудовий договір із ним буде розірвано на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України (а.с.57).

В ході судового розгляду також встановлено, що 31 січня 2018 року був виданий наказ т.в.о директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху Доценко О . А . №43 «Про введення в дію оновленої організаційної структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» (а.с.59-61), відповідно до п.1 якого було передбачено вести в дію з 01.02.2018 року:

- 1.1. Оновлену організаційну структуру Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, погоджену Міністерством інфраструктури України 24.01.2018 року.

- 1.2. Штатний розпис керівного складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.01.2018 року№2.2.2-11-3.

Згідно введеної в дію з 01.02.2018 року оновленої організаційної структури та штатного розпису на підприємстві створені (продовжують існувати): служба авіаційної безпеки та служба безпеки, підпорядковані заступнику директора з питань безпеки (п.2.7. наказу, а.с.60).

Такожвстановлено, що 07.08.2018року начальник департаменту персоналу ДП Украерорух Єрошкіна А.В. звернулась до заступника профкому ППО АУ Украероруху з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.58).

Згідно з протоколом від 22.08.2018 року №30-1 Первинної профспілкової організації апарату управління (а.с.62-63) за участі позивача ОСОБА_7 та його адвоката Бевза С.В., було розглянутовищевказане подання на дачу згоди на розірвання трудового договору з начальником служби безпеки Украероруху ОСОБА_1 на підставі наказу від 13.06.2018 року№328 про виключення посади начальника служби безпеки Украероруху зі штатного розпису з 14.08.2018 року, та вирішено, що адміністрацією підприємства виконані всі вимоги законодавства в частині дотримання умов та термінів доведення інформації до ОСОБА_1 , в зв`язку із чим надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1ст.40 КЗпП України.

Наказом т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Доценко О. А . від 23 серпня 2018 року №801/о «З особового складу» ОСОБА_1 , начальника служби безпеки Украероруху , звільнено з роботи 23 серпня 2018 року за скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (п.1 наказу) (а.с.56). В наказі також зазначено про виплату ОСОБА_1 вихідної грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку на підставі ст.44 КЗпП України та грошової компенсації за 12 календарних днів невикористаної щомісячної відпустки. З наказом про звільненняпозивач був ознайомлений в цей же день - 23 серпня 2018 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади начальника служби безпеки здійснено відповідачем Украерорух з порушенням вимог ч.1, 2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що до обов`язків роботодавця при звільненні працівника з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відноситься письмове попередження його не пізніше ніж за два місяці про наступне звільнення та пропонування працівникові одночасно з попередженням про звільнення іншої роботи на підприємстві, в разі її наявності. Судам же при розгляді даної категорії спорів необхідно встановлювати, чи дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці Украерорухом було розроблено нову організаційну структуру, яку надіслано на погодження до уповноваженого органу управління, тобто Мінінфраструктури України. 24.01.2018 року Міністерство інфраструктури України погодило вищезазначену структуру, яку на підприємстві затверджено наказом Украероруху від 31.01.2018 року №43 «Про введення в дію оновленої організаційної структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» та введено в дію з 01.02.2018 року(а.с.59-61).

Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивача ОСОБА_1 на підставі судового рішення поновлено на роботі на посаді начальника служби безпеки згідно наказу Т.в.о директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 12.06.2018 рокуза №504/о «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ».

13.06.2018 року В.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань Гомболевським С.Є. було видано наказ по Державному підприємству обслуговування повітряного руху №328 «Про виключення посади», за змістом якого, у зв`язку зі збільшенням обсягу завдань та зміною функцій служби безпеки апарату управління Украероруху відповідно до діючої організаційної структури Украероруху, яка затверджена директором Украероруху 22.01.2018 року, погоджена Міністерством інфраструктури України 24.01.2018 року та введена в дію згідно з наказом Украероруху від 31.01.2018 року №43 «Про введення в дію оновленої структури та штатного розпису керівного складу Украероруху», було виключено посаду начальника служби безпеки апарату управління Украероруху, введену наказом Украероруху від 12.06.2018 року №327 «Про включення посади», з 14.08.2018 року (а.с.7).

На підставі вищезазначеного наказу Украероруху від 13.06.2018 року№328 «Про виключення посади» 13.06.2018року о 17.40 годині начальнику служби безпеки Укр аероруху ОСОБА_1 було вручено «Попередження про виключення посади», датоване 13.06.2018року за №1-26.7-2737, яким позивачу повідомлено, що відповідно до вказаного наказу посада начальника служби безпеки Украероруху (код посади 1226.2) буде виключена зі штатного розпису з 14.08.2018 року, та згідно з процедурою, передбаченою ст.49-2 Кодексу законів про працю України йому пропонуються вакантні посади в цілому по підприємству (перелік додається), а також поінформовано, що при відсутності відповідних посад, які б відповідали його кваліфікаційному рівню, або у випадку його відмови від переведення на будь-яку із запропонованих посад,трудовий договір із ним буде розірвано на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України (а.с.57).

Таким чином, відповідачем при звільненні позивача з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було допущено порушення порядку звільнення, оскільки позивача було звільнено в зв`язку із виключенням його посади із штатного розпису підприємства, натомість з матеріалів справи вбачається, що із штатного розпису підприємства було виключено посаду начальника служби безпеки апарату управління Украероруху, яку позивач ОСОБА_1 не обіймав, оскільки був поновлений на посаду начальника служби безпеки Украероруху згідно наказу від 12.06.2018 року № 504/о, при цьому жодних доказів переведення позивача на посаду, яку було виключено зі штатного розпису згідно наказу від 13.06.2018 року №328, чи доказів того, що зі штатного розпису було виключено саме посаду начальника служби безпеки Украероруху, на яку був поновлений позивач, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази, в силу вимог ст.ст.77-80 ЦПК України мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Оскільки відповідачем належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту проведення на підприємстві змін в організації виробництва і праці шляхом виключення зі штатного розпису посади, на яку було поновлено позивача, суду не надано, звільнення позивача проведено з порушенням п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яка обумовлює можливість розірвання трудового договору власником або уповноваженим ним органом лише випадками змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ст. 43 Конституції України).

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України).

Враховуючи те, що позивачем доведено факт звільнення його без законної підстави, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про поновлення його на попередній роботі із скасуванням відповідних наказів роботодавця.

Правильним є і рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: