Номер провадження: 22-ц/813/4533/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 січня 2019 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 27.12.2016 року звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Грішиної В.О. з позовом до ОСОБА_3 та просив розподілити майно, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, беручи до уваги інтереси дітей, виділити позивачу більшу частину із спільного майна.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14.01.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя залишений без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 січня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя суд помилково дійшов зазначеного висновку, посилаючись на наступне.

Розгляд справи у підготовчому засіданні призначеному на 14.06.2018 року було відкладено на 08.08.2018 року з метою належного повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду.

Розгляд справи у підготовчому засіданні призначеному на 08.08.2018 року було відкладено на 01.11.2018 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 01.11.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.12.2018 року.

У судове засідання призначене на 04.12.2018 року сторони не з`явилися, представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи, судом було відкладено розгляд справи на 14.01.2019 року.

У судове засідання 14.01.2019 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Грішиної В.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи на лютий 2019 року.

Позивач в особі адвоката повідомлявся про час, дату та місце судового засідання належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.96, 103).

Позивач та його представник не подавав до суду клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності.

А заяви про відкладення розгляду справи подані три рази підряд не містили доказів, щоб підтверджували обґрунтованість причин для відкладення розгляду справи.

Більше того, клопотання представника позивача адвоката Грішиної В.О. про відкладення розгляду справи подане до канцелярії суду в день судового засідання 14.01.2019 року, а обґрунтоване тим, що вона - адвокат перебуває на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, докази перебування адвоката на лікуванні суду не надані, а заява подана особисто адвокатом, в той час як вона відзначає, що перебуває на стаціонарному лікуванні.

Тож, суд не прийняв до уваги заяви представника позивача про відкладення розгляду справи.

Проте колегія судів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі КУ гарантується ч. 3 ст. 8 Конституції України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року №9-зп, ч. 1 ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 січня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.05.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький