Провадження № 2/201/1204/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що 08 січня 2018 року звернувся до хімчистки «Кимс» (ФОП ОСОБА_2 ) для отримання послуг хімічної чистки чоловічої пухової куртки білого кольору торгової марки Diesel. Послуги хімчистки в розмірі 414 грн. 80 коп. були сплачені при здачі куртки. В порушення вимог по догляду за виробом, зазначеним виробником на бирці куртки, на які позивач звернув увагу співробітників відповідача, які приймали куртку, зокрема щодо сухої чистки, чистка курки була проведена із застосування води, тобто аквачистка. Внаслідок проведення читки куртки шляхом аквачистки куртка була зіпсована, чим унеможливлюється її використання за призначенням. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом і просив суд стягнути з відповідача на користь відповідача 10167 грн. 50 коп. матеріальної шкоди і 10000 грн. моральної шкоди.

Позивач через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити з підстав у ньому викладених.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено і підтверджується квитанцією-договором № 00223-10 від 08 січня, 2018 року, що цього дня ОСОБА_1 здав до хімчистки «Кимс» (ФОП ОСОБА_2 . ІНН НОМЕР_1 ) чоловічу куртку білого кольору фірми Diesel зі штучного хутра, текстильний виріб. Знос 50 %. Дефектами виробу зазначені наступні: витертість: місця найбільшого тертя, уздовж швів, по ліктях, по комірцю, по кишенях, на задній половині деформація: заміни на згибах, заломи, витянутість на згибах; порушення цілісності: затяжки, зацепи, витертя волокон, фурнітура потерта, подряпана; виникнення ласов: в місці на ліктях, в місцях найбільшого тертя, по кишенях, уздовж швів, місце сидіння; розміщення плям: по низу виробу, по окантовці, по верху виробу, по всьому виробу, манжети, лівий рукав, правий рукав, комірець, сидіння, спинка; походження плям: невизначеного походження, загальне забруднення, пил, пот, бруд, косметика, харчові, дефекти: зачепи, заломи, запах, витертий ворс, потертості, рукава затерті, кишені затерті, вигорання, деформація наповнювача, жовтизна. Попередження: після чистки можливі: не повне видалення плям, можливі прояви прихованих дефектів, залишкові слідів, не видалення плям і водяних патьоків, заломи, зміна кольору внаслідок нестійкого фарбування, «срыв» кольору в місцях потовиділення, пошкодження не з`ємної фурнітури; можливий запах, деформація наповнювача. Вартість послуги хімчистки у розмірі 413 грн. 40 коп. (а.с. 12, 13). На квитанції-договорі міститься підпис ОСОБА_1 на ознайомлення з умовами договору.

11 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся на адресу ФОП ОСОБА_2 із заявою, в якій повідомив про зіпсування належної йому куртки, внаслідок проведення хімчистки в хімчистці «Кимс», а саме: зміна кольору, у зв`язку з чим просив провести незалежну експертизу, повернути йому грошові кошти за не надану послугу, повернути йому грошові кошти в розмірі 6037 грн. 50 коп., що складає 50% вартості куртки (а.с. 14).

В матеріалах справи наявний висновок по виробу № 0023-10, згідно з яким для виробів аналогічних куртці позивача, характерна маркування «делікатне прання»/аквачистка при t30х, знак суха чистка імовірно проставлений помилково (а.с. 15). Цей висновок не підписаний, не містить дати та зазначення особи, яким він складений тощо.

За заявою ОСОБА_1 від 15 лютого 2018 року до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено товарознавче дослідження щодо визначення причин виникнення видозмін товарного вигляду куртки чоловічої під час проведення хімічного чищення. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 2283-18 від 25 червня 2018 року встановлення причин зміни первинної структури матеріалу верху виходить за рамки компетенції товарознавця. Проте, оскільки описані вище видозміни відбулися не за всією площею виробу, а в зонах, які піддалися експлуатаційним навантаженням у експерта-товарознавця немає підстав вважати, що хімічне чищення виробу було проведене з порушенням технологічного процесу і режимів чищення (а.с. 22-23).

Частиною 1 ст. 902 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) за наявності в роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з п. 12 ст. 1 вказаного Закону істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, який виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п. п. 9, 10 ст. 10 Закону, виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю або майну споживача, що виникла у зв`язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Пунктом 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до п. 25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 16 травня 1994 року, виконавець зобов`язаний забезпечити, зокрема, відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою.

Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог (п. 29 Правил).

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що у разі виявлення недоліків у наданих послугах, саме на виконавця покладається тягар доказування, відсутності його вини.

Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, беручи до увагу відсутність контраргументації його доводів з боку відповідача, на якого в даному випадку покладений тягар з доказування необґрунтованості вимог споживача - позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10167 грн. 50 коп.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі зазначеного з урахуванням сплаченої позивачем суми послуги в розмірі 413 грн. 40 коп., стягненню з відповідача на користь позивача 4130 грн. (4123 грн. 40 коп. х 10), а також 6037 грн. 50 коп. - 50% вартості куртки (а.с. 10,11).

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Таким чином позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн.

Беручи до уваги результат вирішення справи, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальної шкоду в розмірі 10167 (десять тисяч сто шістдесят сім) грн. 50 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., а разом 11167 (одинадцять тисяч сто шістдесят сім) грн. 50 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев