Номер провадження: 22-ц/813/236/19
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2018 у складі судді Калашнікової О.І.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі та усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення.

06.07.2018 в судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 звернулася з клопотанням про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 3-я особа на стороні позивача - Служба у справах дітей Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсним договору дарування квартири, вселення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2018 відмовлено у задоволенні заяви про прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 3-я особа на стороні позивача - Служба у справах дітей Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсним договору дарування квартири, вселення. Зустрічний позов повернуто ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст. 194 ЦПК України, оскільки поданий з порушенням вимог ч.1,2 ст. 193 цього Кодексу.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду зустрічного позову до Київського районного суду м. Одеси.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що уточнена позовна заява була подана після закриття підготовчого засідання, позивач частково змінив предмет спору вже після закриття підготовчого засідання, уточнений позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, жодний доданий до позову документ не був скріплений підписом позивача або представника. Відповідач подала зустрічний позов, вважаючи уточнений позов першою заявою по суті справи, через 10 днів після отримання уточненого позову, тому строк для його подачі не порушено. Зустрічний позов відповідає ч.2 ст. 193 ЦПК України, оскільки його задоволення може виключити задоволення первісного. Також, суд незаконно і необґрунтовано зробив висновок щодо отримання відповідачем (апелянтом) від представника позивача ключів в судовому засіданні 29.03.2018, оскільки це відбулося в машині представника позивача 25.03.2018, та при прийнятті оскарженої ухвали неприпустимим є здійснення аналізу фактичних обставин справи.

У грудні 2018 року представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надав письмові пояснення, в яких зазначив, що у разі виникнення встановлених законом підстав для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , позивач може звернутися до Департаменту для отримання адміністративної послуги зі зняття її з реєстрації місця проживання з наданням відповідних документів.

13.12.2018 представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідач, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2017 ухвалою Київського районного суду м. Одеси відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, з призначенням до попереднього судового засідання на 20.11.2017. Роз`яснено відповідачу, що у строк до 20.11.2017 він може надати письмові заперечення проти позову і посилання на докази, якими вони обґрунтовуються (а.с. 16).

26.09.2017 ОСОБА_2 була ознайомлена з матеріалами справи та отримала копію ухвали суду від 18.09.2017, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи (а.с.18).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

06.07.2018 в судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 звернулася з клопотанням про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 3-я особа на стороні позивача - Служба у справах дітей Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсним договору дарування квартири, вселення (а.с.106-115).

Отже, у відповідача було право подати зустрічну позовну заяву протягом строку, передбаченого цивільним процесуальним кодексом, проте із зустрічною позовною заявою вона звернулася до суду лише 06.07.2018.

Згідно з ч.3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Оскільки зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 подала 06.07.2018, тобто з пропуском строку, передбаченого ст.193 ЦПК України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України.

Сторони на власний розсуд розпоряджаються наданими їм процесуальними правами.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк для подання зустрічної позовної заяви мав обчислюватися саме з моменту подання позивачем заяви про уточнення позовних вимог є помилковими, так як відповідно до вимог чинного законодавства строк для подання зустрічного позову відраховується у строк для подання відзиву, який був визначений ухвалою від 18.09.2017.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Посилання апелянта, на те, що суд безпідставно прийняв уточнену позовну заяву позивача до розгляду так як вона подана з низкою порушень не є підставою для скасування ухвали суду про повернення зустрічного позову, оскільки не є предметом оскарження.

Доводи апеляційної скарги про те, що обидва позови взаємопов`язані висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков