КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/2215/19-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/7776/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «7-БУД»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «7-БУД», подану через представника ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «7-БУД» про стягнення грошових коштів сплачених за договором купівлі-продажу майнових прав,

в с т а н о в и в :

у березні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «7-БУД», в якому просив стягнути грошові кошти, сплачені за договором купівлі-продажу майнових прав у сумі 763 630 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 29.12.2017 між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру під будівельним АДРЕСА_1 . 04.01.2018 він перерахував на поточний рахунок відповідача 50 % суми, що передбачена договором, у сумі 763 630,00 грн, що на час укладення договору еквівалентно 27 272,50 доларів США. Надалі він просив відповідача перенести дату сплати наступного платежу та не нараховувати штрафні санкції. Проте у жовтні 2018 отримав лист від ТОВ «7-БУД», в якому останній повідомив про розірвання договору. Він погодився на розірвання договору та просив повернути сплачені кошти. Але 22.11.2018 отримав від відповідача лист, у якому йому пропонувалося укласти додаткову угоду та внести зміни до договору. Оскільки договір вже вважається розірваним за ініціативою відповідача він не погодився вносити зміни до договору та вимагав повернення коштів. Проте відповідач кошти не повернув.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «7-БУД».

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019 заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «7-БУД» в межах суми заявлених позовних вимог 763 630 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ТОВ «7-БУД» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. А саме, судом першої інстанції не враховано, що сам факт наявності спору між сторонами не є підставою для застосування заходів забезпечення позову. Позивач не заперечує порушення ним умов договору щодо своєчасної сплати коштів, а відтак має сплатити відповідачу штрафні санкції. Зазначені обставини свідчать про наявність спору між сторонами, але не вказують на неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вважає, що суд вийшов за межі пропорційного втручання в господарську діяльність, а ухвала суду може призвести до зупинення господарській діяльності товариства, основним видом якої є діяльність в сфері організації будівництва будівель, будівництва житлових і не житлових будівель, нарахування податковими органами штрафних санкцій, підприємство не зможе вчасно провести розрахунків з контрагентами, сплачувати заробітну плату та податки і збори до бюджету.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Вважає, що невиконання відповідачем протягом шести місяців своїх зобов`язань по поверненню сплачених коштів, та вимога про укладення додаткових угод, які не передбачені договором купівлі-продажу майнових прав порушує права та інтереси позивача. Вважає, що такі дії направлені на затягування часу проведення розрахунків, а тому позивач вважає, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач у заяві про забезпечення позову просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на банківські рахунки товариства.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з наданих матеріалів, позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «7-БУД», у якому просив стягнути з відповідача 763 630 грн.

Суд першої інстанції виходячи з обставин, викладених у позовній заяві дійшов правильних висновків про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Суд забезпечив позов лише в межах ціни позову. Відповідач не надав доказів про те, що на його рахунках відсутні будь - які інші грошові кошти, необхідні для проведення розрахунків з контрагентами, виплати заробітної плати працівникам та сплати обов`язкових податків та зборів. Відтак доводи апеляційної скарги про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 763 630 грн є перешкодою для здійснення господарської діяльності не можна визнати обґрунтованими.

Відповідач не подав зустрічний позов про стягнення з позивача штрафних санкцій та не вказав суму таких стягнень, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивач також є боржником перед ними не можуть бути підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову у даній справі.

При розгляді справи представник відповідача вказав, що відповідач визнає позов на суму 412 360 грн. Разом з тим, визнаючи позов на дану суму відповідач будь - яких дій щодо виплати позивачу цих коштів не вчинив. Зазначені обставини підтверджують доводи позивача про те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «7-БУД» залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 21.05.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик