Справа № 210/6861/18
Провадження № 2/210/726/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" травня 2019 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" про визнання часток співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання часток співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 24 лютого 2006 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 , було укладено шлюб.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період шлюбу у 2007 році за спільною згодою нею та відповідачем було набуте спірне майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 06.12.2007 р., серія ВКВ №537270, який зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.12.2007 р. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, власником вище вказаного помешкання вказаний відповідач по справі ОСОБА_2

Вище вказана квартира була сторонами придбана у кредит, що підтверджується Іпотечним договором № KRT0GІ від 06 грудня 2007 року, де сторонами договору є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 , відповідач по справі.

Оскільки квартира була придбана позивачем та відповідачем в період шлюбу, то вона являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто, ОСОБА_1 та власністю відповідача по справі ОСОБА_2

На сьогоднішній день позивач з відповідачем не домовились про порядок поділу нерухомого майна.

В період шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, сторони по справі з сином проживали в вище вказаній квартирі. На даний час в квартирі мешкає позивач з спільною дитиною.

Позивач хоче поділити вищезазначене майно шляхом визначення за нею, ОСОБА_1 Ѕ ідеальної частини квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, ОСОБА_2 на даний час мешкає в Росії та не збирається повертатись, тому на вирішення питання про розподіл майна вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та прав їх неповнолітнього сина, ОСОБА_3 ..

Позивач просить звернути увагу суду, на те що з часу переїзду до Росії та до від`їзду з України, відповідач по справі ОСОБА_2 , припинив виконувати умови Іпотечного договору, тобто сплачувати обов`язкові платежі по кредиту.

Протягом всього часу відсутності відповідача ОСОБА_2 на території України, особисто позивач зі своїх коштів сплачує всі необхідні обов`язкові платежі, стосовно ОСОБА_4 договору. Відповідачу байдуже де позивач з сином будуть жити.

Просить визнати житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 57,8 кв. м., житловою площею 41,6 кв. м. - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначивши за кожним із них по Ѕ частині у трикімнатній квартирі загальною площею 57,8 кв. м. та житловою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться на п?ятому поверсі п?ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Розділити майно придбане за період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визначення часток у спільній сумісній власності наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири загальною площею 57,8 кв. м. та житловою площею 41,6 кв. м. яка знаходиться на п?ятому поверсі п?ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .

- визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири загальною площею 57,8 кв. м. та житловою площею 41,6 кв. м. яка знаходиться на п?ятому поверсі п?ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14.02.2019 р. справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

В судове засідання сторони не викликалися. Учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Проте, через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Крім того, 15.04.2019 р. представником відповідача ОСОБА_5 . ОСОБА_6 за довіреністю адвокатом Голівер П.В. було подано до суду заяву відповідача, в якій останній визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення про його задоволення.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Голівер П.В. 06.05.2019 р. подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, 24 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблений актовий запис № 107, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблений відповідний актовий запис № 1095, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

В період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , відповідачем, ОСОБА_2 06.12.2007 р. придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно технічного паспорту на квартиру, загальна площа складає - 57,8 кв. м., житлова площа 41, 6 кв. м., про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 06 грудня 2007 року, серія ВКВ №537270, який зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.12.2007 р.

Відповідно до Іпотечного договору № KRT0GІ від 06.12.2007 р., де сторонами договору є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 , вбачається, що трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 була придбана в кредит під час шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

В силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Частинами 1, 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частинами 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, які мають істотне значення для відступу від засад рівності часток при поділі майна подружжя.

З огляду на вищевказане, спільне майно підлягає поділу між сторонами з визнанням за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності за кожним із них на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 41,6кв.м..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 63, 69 -71 СК України, ст.. ст.. 325, 368-370, 372 ЦК України, ст..ст. 12, 19, 81, 141, 206, 264, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1/2 частку і за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1/2 частку у трикімнатній квартирі загальною площею 57,8 кв. метри та житловою площею 41,6 кв. метри, яка знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (шістдесят три), квартира АДРЕСА_4 (сорок) АДРЕСА_5

Розділити між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спільне сумісне майно подружжя, здійснивши його поділ наступним чином:

-визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири загальною площею 57,8 кв. метри, житловою площею 41,6 кв. метри, яка знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 (шістдесят три), квартира АДРЕСА_4 (сорок АДРЕСА_6 ;

-визнати за ОСОБА_2 , право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири загальною площею 57,8 кв. метри, житловою площею 41,6 кв. метри, яка знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 (шістдесят три), квартира АДРЕСА_4 (сорок).

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії цього рішення.

Суддя: Н. А. Літвіненко