Справа № 702/485/19
Провадження № 2/702/237/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І., ознайомившись із позовною заявою комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2019 судді Діденко Т.І. передана для розгляду справа № 702/485/19 за позовом комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Суддею до відкриття провадження у справі подана заява про самовідвід, відповідно до ч.1 ст. 39 та п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, у зв`язку з тим, що як зазначила суддя, у неї з відповідачами у справі існують інші стосунки, не пов`язані з конкретною судовою справою, а саме в період часу з 27.03.2001 по 22.09.2016 ОСОБА_1 працював на посаді судді та голови Монастирищенського районного суду Черкаської області.

Заява про самовідвід судді підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Пунктом 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» визначено, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п.26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З врахуванням обґрунтованості заяви судді Діденко Т.І. про самовідвід з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості та об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи, суд приходить до переконання, що заява про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст.36, 39, 40 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід судді Діденко Тетяни Іванівни задовільнити.

Відвести суддю Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Тетяну Іванівну від розгляду справи № 708/485/19 за позовом комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Позовну заяву комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення передати до канцелярії Монастирищенського районного суду Черкаської області для для визначення судді в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І.Діденко