КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Плахотнюк К.Г.
Номер провадження № 22-ц/824/5008/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення не виданих коштів та незаконно стягнутих комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 19 липня 2008 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» була укладена угода № 0150/ 00039171 , а 02 грудня 2008 року відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_2 . ОСОБА_1 зазначає, що після звернення до суду із позовом, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, позовні вимоги було задоволено та розірвано договір № 0150/00039171, а також стягнено кошти в сумі 138,47 грн. за рахунком Приватний № НОМЕР_3 на умовах тарифного пакету «Універсальний», 0,02 грн. за рахунком № НОМЕР_4 на умовах тарифного пакету «Ощадний+», 3000 грн. за депозитним рахунком «Капіталіст» № НОМЕР_2 , 442,60 грн. процентів за депозитним договором за період з 01 січня 2015 року по 25 грудня 2015 року. Разом з тим, позивач наголошує, що дане рішення набрало законної сили, однак, відповідачем не виконується та в липні 2016 року стягнута комісія за річне обслуговування по серпень 2017 року.

Враховуючи вищевикладене та уточнені позовні вимоги , ОСОБА_1 просив стягнути:

1) 213,62 грн. за рахунком Приватний на умовах тарифного пакету «Універсальний» № НОМЕР_3 з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 211,46 грн. та 3 % річних в розмірі 8,25 % в сумі 17,62 грн. за порушення строку виконання грошового зобов`язання з 27 січня 2014 року по 30 листопада 2016 року, а разом - 442/70;

2) 0,02 грн. з рахунку № НОМЕР_4 на умовах тарифного пакету «Ощадний+» з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 0,02 грн. за порушення строку виконання грошового зобов`язання з 27 січня 2014 р. по 30 листопада 2016 року, з рахунку № НОМЕР_4 на умовах тарифного пакету «Ощадний+» в сумі 7684,55 грн. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 112,71 % в сумі 976,71 грн. та 3 % річних в розмірі 1,75 % в сумі 134,48 грн. за порушення строку виконання грошового зобов`язання з 27 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року, а разом - 1111,23 грн.;

3) проценти за користування банком коштами на депозитному рахунку «Капіталіст» № НОМЕР_2 в розмірі 15 % річних з 12 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року, в сумі 528,75 грн., з 01 січня 2015 року по 25 грудня 2015 року, в сумі 295,07 грн. та з 26 грудня 2015 року по 30 листопада 2016 року, в сумі 419,76 грн, а разом - 1243,58 грн.;

4) компенсацію за порушення термінів виконання грошових зобов`язань з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у зв`язку з невидачею коштів, відповідно до заяви від 27 січня 2014 року з рахунку Приватний № НОМЕР_5 на умовах тарифного пакету «Універсальний» коштів в сумі 138,47 грн. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 137,07 грн. та 3 % річних в розмірі 8,25 % в сумі 11,42 грн., за депозитним рахунком «Капіталіст» № НОМЕР_2 коштів в сумі 3000 грн. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 198,99 % в сумі 2969,70 грн. та 3 % річних в розмірі 8,25 % в сумі 247,50 грн. за порушення строку виконання грошового зобов`язання з 27 січня 2014 року по 30 листопада 2016 року, разом 3106,77 грн. та 298,92 грн., а всього 3405,69 грн.;

5) кошти, які незаконно стягнені банком як комісія за річне обслуговування в сумі 85 грн. за 2014-2016 роки, на загальну суму 255 грн., зарахування на рахунок грошового забезпечення в сумі 69,47 грн., отримання готівки в касі банку в сумі 20 грн., запит інформації про залишок коштів на рахунку в сумі 2,5 грн., запит видачі коштів без її видачі в розмірі 2,37 грн. на загальну суму 16,59 грн., РКО карти в сумі 3 грн., грошові кошти в сумі 213,62 грн., 28,77 грн. та 1,92 грн., які незаконно списані з депозитного рахунку «Капіталіст» № НОМЕР_2 на загальну суму 244,31 грн., а всього 605,37 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за порушення строків виконання грошових зобов`язань у зв`язку з невидачею коштів відповідно до заяви від 27 січня 2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і постановою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення невиданих коштів та незаконно стягнутих комісій з урахуванням компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов`язань в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 0,02 грн. з рахунку № НОМЕР_4 на умовах тарифного пакету «Ощадний+» з урахуванням індексу інфляції, за порушення строку виконання грошового зобов`язання з 27 січня 2014 року; 15% річних за користування коштами на депозитному рахунку «Капіталіст» № НОМЕР_2 за період з 12 вересня 2013 року та з 01 січня 2015 року до 25 грудня 2015 року, а також вимоги про стягнення компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов`язань з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у зв`язку з невидачею коштів, відповідно до заяви від 27 січня 2014 року з рахунку Приватний № НОМЕР_3 на умовах тарифного пакету «Універсальний» коштів в сумі 138,47 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі за депозитним рахунком «Капіталіст» № НОМЕР_6 коштів в сумі 3000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції за порушення строку виконання грошового зобов`язання з 27 січня 2014 року; стягнуто комісію за річне обслуговування в сумі 85 грн., зарахування на рахунок грошового забезпечення в сумі 69,47 грн., за отримання готівки в касі банку в сумі , запит інформації про залишок коштів на рахунку в сумі 2,50 грн., запит видачі коштів без її видачі закрито.

Стягнуто з ПАТ АБ «Уксоцбанк» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 336,26 гривень та інфляційних витрат в сумі 94,23 гривень за період з 25 грудня 2015 року до 09 листопада 2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

В серпні 2018 року ОСОБА_1 подав до Голосіївського районного суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року вказану заяву залишено без задоволення.

Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року його позовні вимоги було частково задоволено, проте не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат й апелянт вважає, що оскільки його звільнено від сплати судового збору, то судовий збір має бути стягнутий з іншої сторони.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 . просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києві від 27 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути судовий збір та судові витрати з ПАТ "Укрсоцбанк".

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений процесуальний строк не надходив.

Позивач у справі направив до суду апеляційної інстанції заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутність.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, а тому апеляційний суд відповідно до положення норм ч.2 ст. 372 ЦПК України розглядає вказану справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справі доказів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і постановою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року скасовано, та ухвалено у справі нове судове рішення по суті поданої позовної заяви.

Вирішуючи подану ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині розподілу судових витрат, та залишаючи вказану заяву без задоволення, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що відповідно до норм ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, а оскільки рішення ухвалене Голосіївським районним судом м. Києва від 12 січня 2018 року було скасовано апеляційним судом в порядку апеляційного перегляду та вказаним судом ухвалено нове судове рішення по суті позову, тому Голосіївський районний суд не вправі вирішувати питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Колегія суддів повністю погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції оскільки він ґрунтується на обставинах викладених в матеріалах справи та відповідає нормам процесуального законодавства.

Так, відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналізуючи вимоги статті 270 ЦПК України, слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалене лише судом що ухвалив судове рішення, яке є чинним та у випадках і за умов, передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року було в повному обсягу скасовано у порядку апеляційного перегляду постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року і зазначеним судом ухвалено у вказаній справі нове судове рішення по суті позовних вимог, а тому суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення у вказаній справі.

Отже, додаткове рішення у справі з підстав зазначених заявником не може бути ухвалено судом першої інстанції, оскільки відсутні необхідні для цього умови, передбачені частиною першою статті 270 ЦПК України, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а ухвала суду без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства.

Керуючись ст. 270, 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв