У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

за участю секретаря - Табачука Д.О.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання відповідача про прийняття зустрічного позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання.

11.02.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява відповідачки про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат.

У підготовчому засіданні відповідачка підтримала клопотання про прийняття зустрічного позову до розгляду в одному провадженні з первісним позовом.

Позивач до суду не з»явився, в своїй позовній заяві просив проводити засідання без його участі та про задоволення вимог позову.

Зваживши доводи клопотання, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Разом з тим, доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

При вивченні вимог зустрічної позовної заяви убачається, що предметом зустрічних позовних вимог є позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом основного позову, за яким ОСОБА_2 має статус позивача, є - розірвання шлюбу.

А відтак, суд приходить до висновку, що позови не є взаємопов'язаними та спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову не є доцільним, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Також, слід зазначити, що заявлені позовні вимоги мають різні предмети доказування, склад учасників справи, що істотно розширить предмет доказування та збільшить строки розгляду справи. Крім того, в судовому засіданні відповідачка у справі визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу між нею та позивачем, вважає, що сім»ю зберігати немає сенсу. А з матеріалів зустрічного позову вбачається, що остання навіть не зверталася до Служби у справах дітей з проханням надати висновок про доцільність /недоцільність/ позбавлення батьківських прав позивача за основним позовом відносно їх дитини.

З огляду на заначене та беручи до уваги, що вирішення питання про прийняття до провадження зустрічного позову є правом суду, суд приходить до висновку про недоцільність його прийняття та вважає необхідним відмовити відповідачці у прийнятті зустрічного позову, роз'яснивши їй право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідачкм ОСОБА_1 про прийняття зустрічного позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 06 травня 2019 року.

Суддя