Справа № 206/7066/18
Провадження № 2/206/300/19
16 травня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Стахів О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
З урахуванням уточненої заяви про збільшення позовних вимог представник позивача зазначив таке.
З 01.12.2015 розпочало фінансово-господарську діяльність ПАТ «Українська залізниця», яке є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, до складу якого входить виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».Відповідно до Положення про виробничий підрозділдо предмету його діяльності відноситься надання юридичним та фізичним особам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, технічне обслуговування, тощо, для чого товариством отримана відповідна ліцензія. На балансі підрозділу знаходяться основні об`єкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню. З 2011 року відповідачі є абонентами позивача, споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно довідки № 1920 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб щодо, за адресою: АДРЕСА_1 прописані та проживають три особи. Разом з відповідачами за даною адресою зареєстрована їх неповнолітня дитина: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Отже, в період з 01.01.2016 по 01.08.2016 позивачем були надані відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, за які утворилась заборгованість на суму 4327,05 грн., яку представник позивача просив стягнути та суми, відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме: інфляційні витрати у сумі 1921,48 грн. та три проценти річних 367,39 грн., а також, витрати по сплаті судового збору (а.с. 2-9, 121-123, 146-148).
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
16.01.2019 провадження у справі відкрито.
20.02.2019 представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено.
22.04.2019 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.
26.04.2019 представником позивача подано уточнену заяву про збільшення розміру позовних вимог.
16.05.2019 до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.
У судові засідання призначені 15.02.2019, 20.02.2019, 05.03.2019, 29.03.2019, 23.04.2019, 16.05.2019, відповідачі, повідомлені про дату та час судового засідання, не з`явились, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК Країни, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
16.05.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до Положення Про виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено, що до предмету діяльності підрозділу відноситься надання юридичним та фізичним особам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, теплопостачання, експлуатація, поточне утримання та ремонт систем водопостачання, поточне утримання, і т.д (а.с. 28-30).
У власності позивача знаходяться об`єкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню (а.с. 31-45).
Позивач, також, є власником ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення з 13.11.2010 по 12.11.2015 (а.с. 46-48).
Відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) № 271 від 24.02.2011 було установлено Відокремленому структурному підрозділу "Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" тарифи: на послуги з централізованого водовідведення для населення м. Дніпропетровськ - 1,96 грн. за 1 куб. м (без ПДВ). Постанова набрала чинності з 01.03.2011 (а.с. 49).
Постановою НКРЕ № 1260 від 16.04.2015 установлено Державному підприємству «Придніпровська залізниця» тарифи: на централізоване водопостачання 11,74 грн за 1 куб. м (без ПДВ); на централізоване водовідведення 7,95 грн за 1 куб. м (без ПДВ). Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕ № 271 від 24.02.2011 (а.с. 50-51).
Згідно рішення сесії VI скликання Дніпропетровської міської ради № 42/66 від 22.07.2015 надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади об`єктів водопостачання та водовідведення до житлових будинків, які перебували на балансі ДП «Придніпровська залізниця» до 01.11.2015 п. 2.3 рішення. Пунктом 3.3. передбачено, що до моменту передачі об`єктів і мереж водопостачання забезпечити надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення населенню, після включення Національною комісією, відповідних витрат до тарифу КП «Дніпроводоканал», з укладення договору на придбання питної води з ДП «Придніпровська залізниця» терміном дії до 01.11.2015 (а.с. 52).
27.04.2016 за № 17/7 рішенням VIІ скликання Дніпропетровської міської ради до п. 2.3. рішення № 42/66 від 22.07.2015 внесено зміни, де замість «01.11.2015» вказано «31.12.2016». Пункт 3.3. викладено в такій редакції: «до моменту передачі об`єктів і мереж водопостачання забезпечити надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення населенню Північного шляхом укладення договорів на придбання питної води та надання послуг з централізованого водовідведення з регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» терміном дії з 01.01.2016 до 31.12.2016» (а.с. 53).
Відповідно до рішень VI сесії скликання Дніпропетровської міської ради № 28/67 від 30.09.2015, VIІ сесії скликання Дніпропетровської міської ради № 93/16 від 01.12.2016 визначено КП «Дніпроводоканал» ДМР з 01.10.2015 по 31.12.2017 виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, які надаються з використанням мереж, що перебувають на балансі ДП «Придніпровська залізниця», для населення Північного та Підведенного. Встановлено, що вся дебіторська заборгованість абонентів ДП «Придніпровська залізниця» станом на 30.09.2015 числиться за підприємством (а.с. 54, 56).
З метою виконання зазначених вище рішень між ДП «Придніпровська залізниця» та КП «Дніпроводоканал» ДМР було укладено договори, якими було урегульовано питання про надання послуг з централізованого водопостачання.
Так, судом встановлено, що користувачами послуг водопостачання та водовідведення є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 116)
Згідно розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, розрахунку інфляційних збитків та розрахунку відсотків за користування грошовими коштам, наданого представником позивача, по особовому рахунку ОСОБА_1 , заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за 2016 рік складає 4327,05 грн., інфляційні збитки 1921,48 грн., відсотки за користування грошовими коштами 367,39 грн. (а.с. 124, 125-128, 129-131).
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:
1)комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;
2)споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;
3)виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідачі є абонентами та користувачами послуг, які надавались позивачем, мають свій особистий рахунок та рівноправно з іншими громадянами користуються послугами з водопостачання та водовідведення. Шляхом створення особового абонентського рахунку НОМЕР_1 , специфікою діяльності, ПАТ «Укрзалізниця» в особі ВП «ДТУ» філії «ЦБМР та ЕБ" ПАТ «Українська залізниця» та відповідачі вступили в фактичні договірні відносини.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у певному обсязі (Постанова ВСУ від 30.10.2013р. по справі № 6-59цс13).
Крім того, ВСУ у своїй постанові від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, зробленим колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №210/5796/16-ц від 18.03.2019 року, і відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, є обов`язковим для всіх судів України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до положень ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ст. 160 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України по справі № 6-68цс12 від 20.06.2012 р., по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 р., по справі № 6-2023цс15 від 16.12.2015р.
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідачі свої зобов`язання по сплаті коштів за надані комунальні послуги не виконали, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 20, 68 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», ст.ст. 11, 15, 16, 207 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 625, 634, 638 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 81, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України,
Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» судовий збір по 881 грн. 00 коп. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 21.05.2019.
Головуючий суддя: К.С. Маштак