22-ц/804/1359/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/15987/18

Номер провадження 22-ц/804/1359/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

сторони :

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

третя особа - орган опіки та піклування Маріупольської міської ради

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року, у складі судді Васильченко О.Г.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дочкою.

23 січня 2019 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подала клопотання про передачу справи за позовом ОСОБА_4 за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси Одеської області, у звязку з тим, що відповідач змінила місце проживання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дочкою на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передано за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси Одеської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Апеляційна скарга мотивована тим, що справа прийнята Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області до свого провадження з додержанням правил підсудності, тому повинна бути ним розглянута; законних підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду не було.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся з позовом до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області 20 листопада 2018 року.

Під час процесуальних дій щодо можливості відкриття провадження за даною позовною заявою, Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області було зроблено відповідний запит на імя начальника відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку відносно ОСОБА_5 - реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно наданої інформації відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 03-12-12255 від 10 грудня 2018 року ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23).

13 грудня 2018 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області на підставі ст.ст. 187-192, 260, 261 ЦПК України було відкрито провадження у справі і підготовче судове засідання призначено на 19 грудня 2018 року.

В подальшому судові засідання були призначені на 24 січня 2019 року, 25 січня 2019 року, 15 лютого 2019 року та 26 березня 2019 року. При цьому відомостей про те, що ці судові засідання є підготовчими матеріали справи не містять (а.с.27).

Ухвалюючи рішення про передачу справи до Київського районного суду м.Одеси, суд першої інстанції зазначив, що відповідач та її дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживають у м.Одеса, а тому, справа підлягає розгляду за межами м.Маріуполя.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про передачу справі до Київського районного суду м.Одеси Одеської області, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, крім іншого, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява ОСОБА_4 прийнята Жовтневим районним судом м.Маріуполя до свого провадження з додержанням правил підсудності, оскільки на час подання позовної заяви - 20 листопада 2018 року, відповідач ОСОБА_5 була зареєстрована в Жовтневому районі АДРЕСА_1.

У пунктах 1, 2 та 36 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»(далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Відповідно до довідок від 15 січня 2019 року за № 5106-, №5106- відповідач ОСОБА_5 та її неповнолітня дочка зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою АДРЕСА_2 (а.с.39-40).

Однак, на момент подання позову та відкриття провадження по справі у грудні 2018 року ОСОБА_5 не була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_3, а була мешканкою м.Маріуполя.

Передбачені ч.2 ст.31 ЦПК України обставини зміна відповідача та виключна підсудність справи, в даному випадку не настали, а тому, у суду не було підстав для передачі справи до іншого суду.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно передав справу на розгляд іншому суду, оскільки справа повинна бути розглянута Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області.

Отже, посилання та доводи ОСОБА_4, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала ухвалена з порушенням норм процесуального права, а тому, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанії.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 25 квітня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_2

ОСОБА_3