ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/269/18
Провадження № 22-ц/4820/867/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник апелянта Розанова О.З.,

представник позивача Рудик В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2019 року (суддя Кулєбякін В.О.) за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3146 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

25 вересня 2012 року позивач уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з ТОВ «Мрія-Чемерівці» строком на 5 років, речове право зареєстровано 25.09.2012 року за реєстраційним номером №05316.

Однак, ще до спливу п'ятирічного строку дії вищевказаного договору року він дізнався про існування іншого договору оренди зазначеної земельної ділянки, укладеного 10.12.2015 року від його імені з ТОВ «Мрія Фармінг Поділля».

У відповідь на звернення позивача до відповідача з метою роз'яснення походження даного договору, йому було надано договір №340 від 10.12.2015 року, ознайомившись з яким ОСОБА_6 виявив, що підпис в договорі від його імені вчинений не ним, а іншою особою.

Стверджував, що не укладав та не підписував договір оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» від 10.12.2015 року, примірник договору у нього відсутній.

Наявність зареєстрованого договору оренди землі від 10.12.2015 року, якого він не укладав та не підписував, порушує його права як власника, щодо вільного володіння та розпорядження належним йому майном.

Посилаючись на зазначене, просив суд визнати недійсним договір оренди землі №340 від 10.12.2015 року, укладений між ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» та ОСОБА_6, щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3146 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Також просив вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі № 340 від 10.12.2015 року укладений між ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» та ОСОБА_6 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3146 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

Стягнуто з ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» на користь ОСОБА_6 14 900 грн. 80 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Мрія Фармінг Поділля», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що оскаржуваний правочин укладений в порушення вимог ст.203 ЦК України, тобто такий що не відповідає внутрішній волі ОСОБА_6, оскільки він його не підписував. Однак взявши за основу судово-почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції, не врахував наявність інших доказів на підставі яких можливо встановити наявність вільного волевиявлення сторони правочину на його підписання, зокрема, спірний договір виконується сторонами, земельну ділянку передано в користування, позивачем надано відповідачу правовстановлюючі документи та інші особисті документи для оформлення договору оренди. Крім того, апелянтом зазначено, що висновок судово-почеркознавчої експертизи є необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам, оскільки експертом порушено вимоги Інструкції та рекомендацій, а саме в якості умовно-вільного зразку підпису використано не відповідний об'єкт - копію договору про надання правової допомоги, а також інші документи, які були вчинені вже після відкриття провадження у справі.

Не погоджується апелянт також з розміром стягнутих судом першої інстанції витрат на правничу допомогу, зазначивши, що справа є незначної складності, також є незначним обсяг письмових доказів, зібраних адвокатом для подання позову, крім того, адвокатом було затрачено менше одної години часу для участі у судових засіданнях по даній справі. Вважає, що розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із ціною позову та значенням для сторони.

В судовому засіданні представник ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» Розанова О.З. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник позивача Рудик В.П. в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір оренди, укладений від імені позивача, ним не підписаний. Таким чином, зазначений договір оренди землі був укладений без волевиявлення ОСОБА_6, а тому дійшов висновку про його недійсність на підставі ч.3,4 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.6, ст.35 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону).

Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 1, 3146 га, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.04.2012 року.

15 червня 2012 року між ОСОБА_6 та ТзОВ «Мрія Чемерівці» був укладений договір оренди землі, згідно якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування на 5 років, належну йому земельну ділянку, загальною площею 1, 3146 га, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, який зареєстрований 25.09.2012 року, р.н.5316.

Згідно договору оренди №340 від 10.12.2015 позивач передав відповідачу в строкове платне користування на 7 років, належну йому земельну ділянку, загальною площею 1,3146 га, яка розташована за межами населених пунктів Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1. Право оренди за даним договором зареєстровано 03.11.2016 року, рішення за №32208873.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5318/5319/18-26 від 06.11.2018 року Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз підпис від імені ОСОБА_6 в договорі оренди землі № 340 від 10.12.2015 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

За таких обставин, оскільки у договорі оренди №340 від 10.12.2015 року підпис виконано не ОСОБА_6, а іншою особою, висновок суду першої інстанції, про відсутність волевиявлення ОСОБА_6 на укладення договору оренди землі №340 від 10.12.2015 року між ним та ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» є правильним.

Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 5318/5319/18-26 від 06.11.2018 року є належним та допустимим доказом.

Інших доказів, які б поставили під сумнів правильність зазначеного висновку або спростували його висновки, матеріали справи не містять, відповідачем також не надано таких доказів.

Доводи апеляційної скарги, щодо надання під час укладення спірного договору оренди ОСОБА_6 документів, які можуть бути в наявності виключно у самого позивача, а саме копії його паспорта, копії свідоцтва про спадщину за заповітом, копії державного акта на право власності за зазначену земельну ділянку, що свідчить про наявність його волевиявлення на укладення спірного договору, не спростовують зазначених висновків суду.

Представником позивача заперечувалось надання зазначених документів позивачем відповідачу для укладання договору оренди землі від 10.12.2015 року. Крім того, ним було пояснено, що копії даних документів могли потрапити до відповідача з ТОВ «Мрія Чемерівці», оскільки зазначені товариства входять до Агрохолдингу «Мрія», що дозволяє їм безперешкодно обмінюватися документами.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині невірної оцінки доказів є безпідставними, оскільки судом із дотриманням вимог ч.5 ст.263 ЦПК України було надано правильну оцінку усім доказам в тому числі висновку судової почеркознавчої експертизи, що надавалися сторонами.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В суді першої інстанції клопотань від відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не співмірності таких витрат не заявлялося.

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

До суду першої інстанції на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано наступні документи.

Договір про надання правової допомоги від 09 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_6 та адвокатом Рудик В.М.Г. Г. Ю., за умовами якого адвокат надає заявнику правову допомогу по зазначеній цивільній справі.

Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що за отриману правову допомогу клієнт сплачує адвокати винагороду (гонорар) у розмірі 850,00 грн. за кожну годину роботи адвоката пов'язаних із наданням правової допомоги у справі.

Акт №1 про виконання робіт за договором від 28.01.2019 року по 28 січня 2019 року (а.с.190).

Також позивачем надано квитанції №25438851-1 від 28.01.2019 року про сплату адвокату Рудик В.М. 4250 грн. за надання послуг правової допомоги, квитанцію №21940941-1 від 19.03.2018 року про сплату адвокату Рудик В.М. за надання послуг з правової допомоги 6800 грн. (а.с.187,188).

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11050 грн. є правильними. Зазначена сума документально підтверджена та належним чином обґрунтована.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк