справа №176/7/19
провадження №2/176/219/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2007 року належить квартира за вказаною адресою. У зазначеному приміщенні, окрім неї, зареєстрованою значиться ОСОБА_2 , яка з січня 2002 року не мешкає в квартирі, не приймає участі в її утриманні та в оплаті житлово-комунальних послуг хоча й залишається зареєстрованою. Реєстрація відповідача не дає змогу оформити житлову субсидію, а також вільно розпоряджатися квартирою.

Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судовому засіданні участі не приймала, надавши письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву не подала. Поштовий конверт направлений на її адресу повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2007 року належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.7)

21 червня 2007 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано в установленому законом порядку у Жовтоводському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.8).

Відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Як вбачається з Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.12.2018 року затвердженого спеціалістом відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Марценюк А.О., відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає з січня 2002 року за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідач з січня 2002 року виїхала з міста, фактичне місце проживання та перебування позивачу не відомо.

Із вказаного часу відповідач не проживає і не приймає участі в утриманні квартири, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставляться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишаються зареєстрованою за даною адресою.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень йогоправа хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік.

Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні квартирою та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Враховуючи вищевикладене, те що позивач наполягає на задоволені позову, а відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, те що позивач, є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, втратила таке право, внаслідок не проживання у квартирі без поважних на це причин понад 17 років, тобто більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останню такою, що втратила право користування належним позивачу жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України і у відповідності зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженки міста Жовті Води, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська

Дніпропетровської області