справа № 2-2211/2009
провадження №2-др/489/8/19
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 2-2211/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить винести додаткове рішення, а саме скасувати державний акт № 004132 від 23.10.1995 та реєстрацію земельної ділянки в книзі державних актів на право приватної власності ОСОБА_4 на землю за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з її смертю та прийняттям нею і ОСОБА_5 спадщини за заповітом.

В судовому засіданні позивач заяву підтримала та просила задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

Вислухавши позивача та дослідивши матеріали заяви і цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

14.10.2009 рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , та житловий будинок АДРЕСА_4 .

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до вимог частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі № 818/1783/17 зауважив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги.

Таким чином, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Водночас, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення, а перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпними.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із матеріалів справи та ухваленого рішення, судом надано відповідну правову оцінку та прийнято рішення стосовно всіх заявлених позовних вимог.

За такого, суд не знаходить підстав для задоволення заяви так як рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.10.2009 вирішено всі заявлені вимоги та судом дана оцінка всім доводам і доказам сторін, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Слід зауважити, що позивач вимоги про скасування державного акту та реєстрації на право приватної власності на землю не заявляла, а тому вони не були предметом розгляду при винесенні рішення суду.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по цивільній справі № 2-2211/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.06.2019.

Суддя І.В.Коваленко