Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1822/18
Провадження №2/433/101/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Луганської міської ради про визнання права власності на обєкт нерухомості в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що він є сином ОСОБА_2, який помер 07.01.2018 в м. Луганську та ОСОБА_3, яка померла 27.04.2014 в м. Луганську. 22 жовтня 1992 року ОСОБА_2 набув право власності на квартиру № 17 в будинку № 7, який знаходиться на кв. Солнєчний в м. Луганську на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.10.1992. Однак за життя ОСОБА_2 не здійснив реєстрацію права власності на квартиру в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проте квартира була ним зареєстрована в БТІ м. Луганська, тобто у відповідності із законодавством, чинним на момент виникнення у нього права власності на квартиру. 12 червня 2018 року позивач звернувся до 12-ї Державної нотаріальної контори м. Києва з заявою про прийняття спадщини. Постановою Державного нотаріуса 12-ї Державної нотаріальної контори м. Києва від 24.07.2018 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру в звязку з відсутністю інформаційної довідки про підтвердження права власності за померлим ОСОБА_2 та в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем. Вказані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на квартиру, в звязку з чим просить визнати за ним право власності на вказане вище спадкове майно.

В судове засідання позивач не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причина неявки суду не відома.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом було встановлено, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №429390, актовий запис №45 від 07.06.2018 року (а.с. 10).

Факт родинних відносин між позивачем та його померлим батьком ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АВ № 471920 від 18.06.1969 (а.с. 8).

22 жовтня 1992 року ОСОБА_2 набув право власності на квартиру № 17 в будинку № 7, який знаходиться на кв. Солнєчний в м. Луганську на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.10.1992, посвідченого державним нотаріусом Пятої Луганської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-7469. Даний договір купівлі-продажу від 09.12.1992 був зареєстрований в БТІ в м. Луганську в реєстровій книзі № 296 за реєстрованим № 49675 (а.с.15).

На вказану квартиру № 17 в будинку № 7, який знаходиться на кв. Солнєчний в м. Луганську виготовлено технічний паспорт (а.с. 16-17).

Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_2 не здійснив реєстрацію права власності на квартиру в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проте квартира була ним зареєстрована в БТІ м. Луганська, тобто у відповідності із законодавством, чинним на момент виникнення у нього права власності на квартиру.

12 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до 12-ї Державної нотаріальної контори м. Києва з заявою про прийняття спадщини. Постановою Державного нотаріуса 12-ї Державної нотаріальної контори м. Києва від 24.07.2018 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру в звязку з відсутністю інформаційної довідки про підтвердження права власності за померлим ОСОБА_2 та в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем (а.с. 19).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2, відмови від прийняття спадщини не вчиняв, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (кв. Солнєчний, б. 7, кв. 17, м. Луганськ, РНОКПП НОМЕР_1) до Територіальної громади Луганської міської ради (вул. Коцюбинського, б. 14, м. Луганськ) про визнання права власності на обєкт нерухомості в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на квартиру № 17, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, кв. Солнєчний будинок № 7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.І. Суський

24.04.19

18.12.18