ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/1310/19

Номер провадження 22-ц/816/2754/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 13 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

23 січня 2019 року ОСОБА_1 , яка діє через представника ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО») про стягнення заборгованості по заробітній платі, в тому числі вихідної допомоги, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 40 206,38 грн.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 листопада 2018 року по 13 лютого 2019 року включно у сумі 8 431,92 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір у сумі 768, 40 грн.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з відповідача заборгованість по заробітній платі, зменшивши суму стягнення в цій частині з 40 206,38 грн. до 39 811,38 грн. В доводах апеляційної скарги зазначається, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати. Крім того, відповідач зауважив, що позивач врахувала до основної суми заборгованості по заробітній платі лікарняні, що сплачуються за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - ФСС ТВП) посилаючись на Список робітників ПАТ «Сумське НВО» на перерахунок лікарняних за рахунок ФСС ТВП (а.с. 23).

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку сторонами не оскаржувалося.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на день звільнення позивача з роботи 02 листопада 2018року заробітна плата у розмірі 40206,38 грн., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 12647,88 грн., їй не була виплачена, тому вважав, що вказана сума заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 листопада 2018 року по 13 лютого 2019 року, тобто, за 42 робочих днів у сумі 8 431,92 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати в сумі 200,76 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Сумське НВО», а 02 листопада 2018 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 8-9).

Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа, станом на 01 листопада 2018 року відповідач нарахував їй заборгованість по заробітній платі у сумі 40 206,38 грн., у тому числі за рахунок підприємства - 39 811 грн. та за рахунок ФСС ТВП - 395 грн. Сума вихідної допомоги становить 12 647,88 грн. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог ст.ст. 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

У ст. 44 КЗпП України йдеться про те, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п.п. 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п. 3 ст. 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.ст. 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану нею роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній на день її звільнення з роботи не виплатив у повному обсязі позивачу заробітну плату, у тому числі суму вихідної допомоги.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості по заробітній платі у сумі 40 206,38 грн., суд першої інстанції не врахував обставин того, що за рахунок підприємства позивачу до сплати визначено суму 39 811 грн., а за рахунок ФСС ТВП - 395 грн.

Таким чином, визначений позивачем розмір заборгованості по заробітній платі у сумі 40 206,38 грн. не може бути стягнутий у повному обсязі з відповідача на її користь, оскільки із вказаної суми необхідно відрахувати належні їй до сплати кошти у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, які підлягають виплаті позивачу за рахунок ФСС ТВП.

За таких обставин, коли суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі перед позивачем, але неправильно визначив розмір цієї заборгованості, помилково стягнувши з відповідача на її користь кошти у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності у сумі 395 грн., які підлягають виплаті позивачу за рахунок ФСС ТВП, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості по заробітній платі необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 39 811 грн., а не 40 206,38 грн., як помилково вказав суд першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розмір судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, за які позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, підлягають частковому задоволенню, а саме: на 99,01 % ((39 811*100%):40 206,38), тому з відповідача ПАТ «Сумське НВО» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 760,79 грн. (99,01 % від 768, 40 грн).

Крім того, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог позовної заяви, тому відповідачу підлягає компенсація понесених ним судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 11,41 грн. (0,99% від 1152,60 грн.)

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити повністю.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року у даній справі в оскаржуваній частині щодо вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі та в частині розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 39 811 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 760,79 грн.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за рахунок держави 11,41 грн. судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 травня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Собина О.І.

В.І. Криворотенко