Справа № 450/544/18 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/857/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов`язання згаданого відповідача виділити та передати у власність позивачці земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд у селі Сокільники АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.01.1995 року № 15 позивачці було виділено земельну ділянку для ведення індивідуального будівництва, однак по теперішній час така земельна ділянка фактично виділеною не була (а.с. 3-6).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 52).

Дане рішення оскаржила позивачка ОСОБА_1

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає неправомірним посилання суду на рішення Сокільницької сільської ради від 08.08.2018 року № 540, оскільки «це рішення відповідача було ним виготовлено вже після відкриття провадження у справі» і таке «стосується іншої справи, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства» (а.с. 73-75).

Апелянт (позивачка) та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, подали до суду заяви про апеляційний розгляд справи за їх та їхніх представників відсутності (а.с. 90-96).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в порядку, що передбачений частиною 4 статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

-суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст. 255);

-суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині (зокрема) закрити провадження у справі повністю або частково (п.4 ч.1 ст. 374);

-судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з (зокрема) закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 цього Кодексу (ч.1 ст. 377).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочні розглядати і вирішувати питання у різних галузях, зокрема, у сфері бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, у галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо. Реалізуючи ці повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Отже, у вказаних відносинах органи місцевого самоврядування є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.

У Рішенні від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 Конституційний Суд України вирішив, що положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень. Положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Виникнення спірних правовідносин у даній справі обумовлено бездіяльністю відповідача (Сокільницької сільської ради) щодо вирішення питань, які в силу законодавчих приписів належать до його виключної компетенції як органу місцевого самоврядування, тому законність таких дій (бездіяльності) підлягає перевірці адміністративним судом, так як цей спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (Сокільницької сільської ради, як органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність.

Вище наведене стверджується також і матеріалами справи, у якій є судові рішення (які набрали законної сили) ухвалені судами за адміністративними позовами ОСОБА_1 до Сокільницької сільської радиз фактично аналогічними позовними вимогами (про визнання протиправною бездіяльності Сокільницької сільської ради та її зобов`язання до вирішення питання щодо виділення позивачці земельної ділянки), які розглядалися за правилами адміністративного судочинства (а.с. 10-12, 14-15, 17-18).

За наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 367, 368, 374 п.4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2018 рокускасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов`язання виділити та передати у власність земельну ділянку закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 червня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.