Єдиний унікальний номер 235/5077/16-ц Номер провадження 22-ц/804/812/19

Єдиний унікальний номер 235/5077/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/812/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Азевича В.Б., Папоян В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Гратіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Данилів С.В.),

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ПАТ «Дельта Банк» з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ТОВ «Гратіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 29 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиб-банк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, згідно якого остання отримала кредит в сумі 53 000 доларів США, з розрахунку 11,3 відсотків річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 28 серпня 2028 року.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 29 серпня 2007 року було укладено наступні договори поруки: договір поруки між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 № 136771, договір поруки між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 № 136773, договір поруки між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 № 136774.

26 березня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Гратіс» укладено ще один договір поруки № 238067, згідно з яким ОСОБА_5 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

13 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено додат-ковий договір № 2 до кредитного договору № 0 від 29 серпня 2007 року, від-повідно до якого сторони змінили валюту виконання зобовязання на гривні та визначили, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 55 929,86 гривень, з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2018 року, плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 0,001 % річних.

Станом на 21 липня 2016 року у відповідача ОСОБА_2 утворилася заборго-ваність за кредитним договором, яка складається з: тіло кредиту 50 336,75 грн.; відсотки 1,03 грн.; пеня 7 380,86 грн., а в загальній сумі становить 57 718,64 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Гратіс» на користь банку та просив також стягнути судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 12 вересня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ТОВ «Гратіс» про стягнення заборгованості за кредитним до-говором задоволено частково:

- стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ТОВ «Гратіс» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 50 337,78 грн., з яких: 50 336,75 грн. - тіло кредиту та 1,03 грн. відсот-ки;

- стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ТОВ «Гратіс» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 1 378 грн.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 29 серпня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була задоволена частково, рішення суду першої інстанції змінено.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 235/5077/16-ц та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було досліджено матеріали справи, не взято до уваги норми цивільного процесуального законодавства, щодо спірного розрахунку який міститься в матеріалах справи та відсутності оригіналів письмових доказів у вигляді зазначених стороною позивача доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції. Сторона відповідача не була належним чином повідомлена про розгляд справи, чим позбавлена права заявляти клопотання. Справа була розглянута з порушенням принципу змагальності сторін, а доводи відповідача проігноровані. Тому, на думку апелянта, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом перевіряється законність рішення лише в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права, у тому числі розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто заочний розгляд справи у суді проводиться за відсутності належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача.

Проте відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи 12 вересня 2016 року у матеріалах справи відсутні.

Натомість, в матеріалах справи наявний конверт з повідомленням для відповідача про розгляд справи 12 вересня 2016 року з позначкою: причина повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, суд розглянув справу, не повідомивши відповідача належним чином про час та місце судового засідання, що є порушенням процесуальних норм ЦПК України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_8 проти України» від 3 жовтня 2017 року; «Лазаренко та інші проти України) від 27 червня 2017 року).

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги довід апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неналежного її повідомлення про розгляд справи.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, не повідомивши її належним чином про дату, час і місце засідання суду, яка обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення.

Частинами 1 4 статті 370 ЦПК України передбачено, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, ОСОБА_1 в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

У звязку з тим, що апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції, тому постанова апеляційного суду, який змінив рішення Красноармійського міськрайонного суду, також підлягає скасуванню.

Вирішуючи справу по суті колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статтям 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, згідно якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 53 000 доларів США, з розрахунку в розмірі 11,3 відсотків річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 28 серпня 2028 року (а.с.11-15).

Згідно п. 1.3.4 цього кредитного договору строк сплати процентів становить до 10 числа кожного місяця включно, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 136771, згідно з яким ОСОБА_3 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 49-50).

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 136773, згідно з яким ОСОБА_4 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 56-57).

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 136774, згідно з яким ОСОБА_5 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 60-61).

26 березня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ТОВ «Гратіс» в особі директора ОСОБА_5 укладено договір поруки № 238067, згідно з яким ОСОБА_5 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 64-66).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за договором кредиту та поруки, укладеними з відповідачами, що підтверджено копією виписки з договору купівлі продажу прав вимоги та актом приймання - передачі прав вимоги (а.с 71-72, 73).

13 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 0 від 29 серпня 2007 року, відповідно до якого сторони змінили валюту виконання зобовязання на гривні.

Відповідно п. 1.1. додаткового договору кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 55 929,86 гривень, з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2018 року, плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 0,001 % річних (40-45).

13 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до договору поруки №136771 від 29 серпня 2007 року, згідно умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником всіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 серпня 2007 року, укладеного між кредитором та позичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.51-52).

Згідно п. 1.2, цього додаткового договору до договору поруки, термін кредиту виконання основного зобовязання до 12 грудня 2018 року включно.

Цей договір набирає чинності з дати його укладання. Дія цього договору припиняється на 1 813 день від дати, яка зазначена в п. 1.2 цього договору як кінцевий термін повернення кредиту (п. 1.3 додаткового договору до договору поруки).

Посилаючись на невиконання ОСОБА_2 обовязків за кредитним договором, позивач 3 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом у розмірі 57 718,64 грн.; з яких: тіло кредиту 50 336,75 грн.; відсотки 1,03 грн.; пеня 7 380,86 грн. за період з 16.12.2013 року по 21.07.2016 року (а.с.69).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 припинила сплачувати платежі за кредитом після 30.06.2014 року, у звязку із чим виникла заборгованість.

За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 50 336,75 грн. та відсотки у розмірі 1,03 грн.

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 пені, яка згідно наданого банком розрахунку нарахована за період з 22.07.2015 року 21.07.2016 року, слід відмовити на підставі статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., якою введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, оскільки відповідачка зареєстрована у м. Донецьку, яке згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в користь позивача солідарно з відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що залишилися за договором.

Як вбачається із вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, а тому, суд правильно встановив, що відповідно до положень ст. 554 ЦК України останні відповідають за зобов'язаннями як солідарні боржники.

Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за основним зобовязанням та відсотками підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо їх недоведеності, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, у тому числі належним чином завіреною копією договору та випискою з особового рахунку, що підтверджують наявність укладеного між сторонами кредитного договору та невиконання належним чином відповідачем його умов.

Апеляційний суд погоджується з поясненнями позивача, що у банка була відсутня можливість надати суду оригінал кредитного договору у зв'язку зі знаходженням кредитної справи у приміщенні головного офісу у м. Донецьку, тобто населеному пункті, де здійснюється проведення антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Крім того, ці доводи не простовують обставин, які викладені позивачем. Відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів, а також підтверджує часткове виконання зобовязання за цим договором.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано належним чином посвідчена копія договору, другий екземпляр оригіналу договору при його укладенні був наданий відповідачу. Проте остання не спростувала невідповідність цієї копії оригіналу.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано належних доказів, а саме їх оригінали, оскільки відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається.

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСи-ббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний до-говір № 0, згідно якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 53 000 доларів США, з розрахунку в розмірі 11,3 відсотків річних за весь час фактичного корис-тування кредитом на строк до 28 серпня 2028 року (а.с.11-15).

Згідно п. 1.3.4 цього кредитного договору строк сплати процентів становить до 10 числа кожного місяця включно, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСи-ббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 136771, згідно з яким ОСОБА_3 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 49-50).

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСи-ббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 136773, згідно з яким ОСОБА_4 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредит-ним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 56-57).

29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСи-ббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 136774, згідно з яким ОСОБА_5 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредит-ним договором 0 від 29 серпня 2007 року (а.с. 60-61).

26 березня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укр-Сиббанк» та ТОВ «Гратіс» в особі директора ОСОБА_5 укладено договір поруки № 238067, згідно з яким ОСОБА_5 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_9 зобовязань за кредитним договором 0 від 29 серпня 2007 року(а.с. 64-66).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за договором кредиту та поруки, укладеними з відповідачами, що підтверджено копією виписки з договору купівлі продажу прав вимоги та актом приймання - передачі прав вимоги (а.с 71-72, 73).

13 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено додат-ковий договір № 2 до кредитного договору № 0 від 29 серпня 2007 року, від-повідно до якого сторони змінили валюту виконання зобовязання на гривні.

Відповідно п. 1.1. додаткового договору кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 55 929,86 гривень, з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2018 року, плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 0,001% річних (40-45).

13 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено додат-ковий договір №1 до договору поруки №136771 від 29 серпня 2007 року, згідно умов яко-го поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання позичальни-ком всіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання спожив-чого кредиту №0 від 29 серпня 2007 року, укладеного між кредитором та по-зичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виник-нути в майбутньому (а.с.51-52).

Згідно п. 1.2, цього додаткового договору до договору поруки, термін кредиту ви-конання основного зобовязання до 12 грудня 2018 року включно.

Цей договір набирає чинності з дати його укладання. Дія цього договору припиня-ється на 1 813 день від дати, яка зазначена в п. 1.2 цього договору як кінцевий термін по-вернення кредиту (п. 1.3 додаткового договору до договору поруки).

Посилаючись на невиконання ОСОБА_2 обовязків за кредитним догово-ром, позивач 3 серпня 2016 року звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом у розмірі 57 718,64 грн.; з яких: тіло кредиту 50 336,75 грн.; відсотки 1,03 грн.; пеня 7 380,86 грн. за період з 16.12.2013 року по 21.07.2016 року (а.с.69).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 припинила сплачувати платежі за кредитом після 30.06.2014 року, у звязку із чим виник-ла заборгованість.

Вимоги банку щодо солідарного стягнення з боржника та поручителів апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до договорів поруки, які були укладені окремо з кожним поручителем, останні узяли на себе зобовязання відповідати перед банком у повному обсязі за зобовязаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 0 від 29.08.2007 року.

Решта доводів апеляційних скарг не спростовують вищенаведені доводів та зводяться до переоцінки доказів. Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що інші відповідачі рішення суду не оскаржували, судом перевіряється законність рішення лише в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити новий розподіл судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 2 серпня 2018 року було відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 067 грн. до ухвалення судового рішення у справі (а.с.170-171).

Оскільки постанову Апеляційного суду Донецької області від 29 серпня 2018 року слід скасувати, тому з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно до вимог, в задоволенні яких відмовлено, що складає 2028 гривень 72 копійки.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За наведених обставин, колегія приходить до висновку про те, що з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Гратіс» на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 275,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 370, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 29 серпня 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», (МФО 300001, , р/р 1026) заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2007 року у розмірі 49 405 (сорок девять тисяч чотириста пять) гривень 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», (МФО 300001, , р/р 1026) заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2007 року у розмірі 50 337 (пятдесят тисяч триста тридцять сім) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, солідарно з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», (МФО 300001, , р/р 1026) заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2007 року у розмірі 50 337 (пятдесят тисяч триста тридцять сім) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, солідарно з ТОВ «Гратіс», МФО 351005, ЄРДПОУ 3527061, р/р 0000, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», (МФО 300001, , р/р 1026) заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2007 року у розмірі 50 337 (пятдесят тисяч триста тридцять сім) гривень 78 копійок.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, ТОВ «Гратіс», МФО 351005, , р/р 0000 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 300001, , р/р 1026) судовий збір у сумі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2028 (дві тисячі двадцять вісім) гривень 72 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року.

ОСОБА_10 Халаджи

Судді: В. Б. Азевич

ОСОБА_11