Справа № 2-о/593/17/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2019 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Козівського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту участі воїна та загибелі у бойових діях в зоні АТО.

У поданій до суду заяві просила встановити факт проходження її сином воїном-добровольцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , служби у складі 24 окремого штурмового батальйону "Айдар" військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та факту загибелі останнього під час бойових дій в зоні антитерористичних операцій в м.Щастя Луганської області.

Ухвалою Бережанського районного суду від 4 липня 2018 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту участі воїна та загибелі у бойових діях в зоні АТО залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків.

Після винесення вищевказаної ухвали заявниця подала суду нову заяву, у якій просила встановити той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з листопада 2014 року по 12 лютого 2015 року, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, був учасником антитерористичної операції в зоні бойових дій в м. Щастя Луганської області, яка згідно наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів антитерористичної операції та термінів її проведення» є зоною АТО.

Ухвалою Бережанського районного суду від 22 листопада 2018 року у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження по справі було закрито, оскільки вимоги ОСОБА_2 не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства, бо законодавцем встановлено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413. Вищевказана позиція суду узгоджувалася із правовою позицією, викладеною у постанові колегії суддів Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року у справі № 760/2461/17-ц.

Не погоджуючись з постановленою судом ухвалою, ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу, просила скасувати вищевказану ухвалу та звернути увагу на те, що в даний час вона в судовому порядку не просить надати її сину ОСОБА_3 статус учасника бойових дій, оскільки на це є відповідна комісія, вона лише просить встановлити факт його смерті на території військової частини в м. Щастя Луганської області.

Враховуючи вищевказані вимоги, постановою Тернопільського апеляційного суду від 22 січня 2019 року ухвалу Бережанського районного суду від 22 листопада 2018 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявниці змінені вимоги ОСОБА_2 підтримав, просив їх задоволити.

Представник зацікавленої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представник Антитерористичного центру при Службі безпеки України в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 65 т. 2).

Представник Військової частини польова пошта В-2950 Міністерства оборони України Полтавського обласного військового комісаріату в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься заява (а.с. 53-54 т. 1) про проведення судового засідання у його відсутності, у якій він просив відмовити заявниці у задоволенні її вимог.

Представники Тернопільської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судове засідання також не зявилися. В матеріалах справи містяться їх письмові заяви про проведення судового засідання у їх відсутності, заперечень щодо задоволення вимог ОСОБА_2 не мають.

Представники Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України у судове засідання повторно не зявилися, не повідомили суд про причину своєї неявки.

Командир 24-окремого штурмового батальйону «Айдар» Збройних сил України ОСОБА_4 в судове засідання також не зявився, хоч про день і час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. В матеріалах справи (а.с.187 т. 1) міститься нотаріально посвідчена його заява, зміст якої свідчить про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 грудня 2014 року вступив до лав добровольчого батальйону Айдар, в подальшому 24-й окремий штурмовий батальйон Айдар Збройних Сил України, військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 на території цієї військової частини помер.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці та дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, взявши до уваги письмові заяви представників зацікавлених осіб та їх письмові заперечення, заслухавши пояснення свідків, прийшов до висновку, що змінені вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності із ст. 293 ЦПК України суд розглядає цивільні справи непозовного провадження про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Глибоке Бориспільського району Київської області, житель с.Ішків Козівського району Тернопільської області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні антитерористичних операцій в м.Щастя Луганської області.

Цей факт підтверджується поясненнями представника заявниці, який пояснив, що син заявниці ОСОБА_3 за документами, які заявниця офіційно отримала від начальника відділу по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства Оборони України, знаходився в зоні АТО з листопада 2014 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 та був добровольцем у складі 24 окремого штурмового батальйону, створеного громадською організацією "АЙДАР". В листопаді 2014 року він був зарахований добровольцем до складу військової частини № НОМЕР_1 та у цей період приймав участь у проведенні Антитерористичної операції на території Луганської області, а саме: в місті Щастя. Вищевказана інформація підтверджена письмовими поясненнями бійців: розвідником ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Далі в своїх поясненнях представник заявниці зазначив, що син заявниці ОСОБА_3 був зарахований до складу добровольчого батальйону «Айдар», який набув статус офіційного військового формування в складі Збройних сил України про що надав офіційну інформацію командир батальйону ОСОБА_4 .. Даний факт документально та нотаріально підтверджений, а тому доказуванню не підлягає. Звернення заявниці до Міністерства оборони України для отримання згідно переліку необхідних документів позитивного результату не дали, тому вона реалізувала своє право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі військової частини НОМЕР_1 «Айдар», в антитерористичній операції на боці сил АТО в установленому законом порядку не було заборонено, а навпаки з боку держави такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах їх проведення, що підтверджено рішенням ВСС України. Зазначив, що заявниця в даний час в судовому порядку не просить надати її сину статус учасника бойових дій, оскільки про це є рішення відповідної комісії, вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її сина на території військової частини в м. Щастя Луганської області.

Обставини, які є предметом доказування згідно Цивільного процесуального Кодексу України у даній справі це належно досліджені документи, наявні у справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно було підтвердити для вирішення заяви по суті, є офіційні документи, а саме: два посвідчення про відрядження з тілом ОСОБА_3 в місто Тернопіль «Вантаж-200» на бланку Міністерства Оборони України військової частини НОМЕР_1 , завірені підписом та печаткою командира ОСОБА_4 від 14 лютого 2015 року за № 15, що були видані старшому сержанту ОСОБА_7 (а.с. 73 т.1) та солдату ОСОБА_8 (а.с. 72 т.1), а також їхні покази, дані в судовому засіданні. Інформаційна довідка-характеристика за № 189-17/441 від 17 жовтня 2017 року надана суду на бійця ОСОБА_3 за підписом комбата командира 24-го окремого штурмового батальйону «Айдар» Збройних Сил України нині народним депутатом України Мельничуком С.П. та медичного працівника, який зафіксував місце та дату смерті сина заявниці.

Правдивість пояснень представника заявниці, а отже, підставність її вимог, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого 1лютого 2007 року на імя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9 т. 1) та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 189 т. 1), що 11 березня 2015року було повторно видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області, видно, що заявниця ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_3 .

Із листа (а.с. 11т. 1) начальника Управління особового складу - заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних сил України Близнюка І.О. видно, що в Управлінні особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних сил України опрацьовано лист заявниці щодо надання довідки про загибель її сина у районі проведення антитерористичної операції та встановлено, що ОСОБА_3 перебував у районі проведення антерористичної операції та безпосередньо брав участь у її проведенні добровільно, без відповідного оформлення, а так як ОСОБА_3 не був військовослужбовцем, накази керівника сектору А про прибуття та вибуття із району проведення антитерористичної операції та наказ командира військової частини-польова пошта НОМЕР_4 про виключення загиблого із списків особового складу військової частини не видавалися. Із вказаних підстав повідомлення про загибель форми № 32 Інструкції з обліку особового складу Збройних сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року № 333 військовою частиною-польова пошта НОМЕР_4 не оформлялося.

Із письмового повідомлення (а.с. 15 т.1) начальника Відділу по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України Копаниці О.В. видно, що з метою надання практичної допомоги в отриманні документів про загибель сина заявниці ОСОБА_2 вказаною посадовою особою, як доказ загибелі сина ОСОБА_3 у районі проведення АТО було направлено нотаріально посвідчені пояснення бійців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Із оголошених в судовому засіданні письмових пояснень, даних 13 червня 2016 року старшим сержантом ОСОБА_5 та головним сержантом роти РЗ Чуйковим Тимофієм Борисовичем, посвідчених приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області, видно, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно в період з листопада 2014 року по 12 лютого 2015 року був зарахований добровольцем до складу військової частини № НОМЕР_1 , проходив у цей період військову службу та приймав активну участь у бойових діях при проведенні антитерористичної операції на території Луганської області, у військовій частині № НОМЕР_1 , а саме місті Щастя Луганської області.

Із свідоцтва про смерть (а.с. 22 т. 1) серії НОМЕР_5 , виданого 16 лютого 2015 року виконавчим комітетом Ішківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, видно, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У вказаному документі вказано місце смерті: Луганська область смт. Новоайдар.

Лікарське свідоцтва про смерть № 59, що було видане 14 лютого 2015 року судово-медичним експертом Романчук Дмитром Сергійовичем на прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить про те, що син заявниці ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в Луганській області від розриву авризми грудного відділу аорти (а.с. 23 т. 1).

Факт загибелі 12 лютого 2015 року в зоні АТО ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується статтею ОСОБА_10 , опублікованою в газеті Вільне слово № 8 від 20 лютого 2015 року під назвою Взірець мужності, патріотизму та відваги (а.с. 18 т. 1) та статтею ОСОБА_11 під назвою ОСОБА_12 , що кликала сина додому, але він не йшов... А через два дні загинув..., що була опублікована в газеті Свобода (а.с. 19 т. 1), у яких автори опубліковують фотознімок ОСОБА_13 та описують його життєвий шлях, як воїна добровольця батальйону Айдар, який у 36-ому річному віці загинув під час артилериського обстрілу поблизу міста Щастя на Луганщині, тіло якого 15 лютого 2015 року, як героя зі всіма почестями було доставлено до рідного села Ішків Козівського району Тернопільської області, де на сільському цвинтарі був похоронений біля могили ОСОБА_14 .

Факт загибелі ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 лютого 2015 року в зоні АТО підтверджується також і нотаріально завіреною 16 січня 2018 року заявою ОСОБА_4 , командира 24-го окремого штурмового батальйону Айдар Збройних Сил України, народного депутата України (а.с. 187 т. 1), яка свідчить про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 грудня 2014 року вступив до лав добровольчого батальйону Айдар в подальшому 24-й окремий штурмовий батальйон Айдар Збройних сил України, військова частина - польова пошта НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер на території військової частини-польова пошта НОМЕР_1 . За час проходження служби у добровольчому батальйоні Айдар зарекомендував себе грамотним, дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем;

Із оглянутого в судовому засіданні (а.с.188 т. 1) витягу з протоколу № 3 засідання комісії з визнання та встановлення статусу учасника-добровольця антитерористичної операції від 27 березня 2018 року Тернопільської обласної державної адміністрації видно, що відповідно до положення про комісію з визнання та встановлення статусу учасника -добровольця антитерористичної операції, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 29 вересня 2016 року № 561-од, пункту 6.4 Розділу 1V та змін до положення про комісію з визнання та встановлення статусу учасника-добровольця антитерористичної операції, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 1 березня 2018 року № 162-од, та на підставі розгляду поданих документів визнано ОСОБА_13 учасником-добровольцем антитерористичної операції (посмертно) та встановлено ОСОБА_3 статус учасника-добровольця антитерористичної операції посмертно.

Факт загибелі сина заявниці ОСОБА_13 12 лютого 2015 року в зоні антитерористичної операції підтверджується також оглянутими в судовому засіданні посвідченнями про відрядження (а.с. 72,73 т. 1), що були видані військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства Оборони України на підставі наказу № 23 від 14 лютого 2015 року на імя солдатів ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , відряджених в місто Тернопіль терміном на пять днів, як супровід Вантаж-200. Вказані посвідчення про відрядження підписані командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_4 і завірені печаткою Міністерства оборони України.

Зазначені документи повністю співпадають із поясненнями представника заявниці і в свою чергу свідчать про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Глибоке Бориспільського району Київської області, житель с.Ішків Козівського району Тернопільської області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні антитерористичних операцій в м.Щастя Луганської області.

Крім зазначених доказів, факт загибелі сина заявниці ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні антитерористичної операції підтверджується також усними поясненнями, допитаних 19 жовтня 2017 року в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 та 14 серпня 2017 року свідка ОСОБА_15 .

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 пояснив, що він давно був знайомий із ОСОБА_16 , вони разом пішли добровольцями, разом в Києві на майдані приймали присягу. Йому відомо, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні бойового завдання в місці Щастя Луганської області. Він, разом із ОСОБА_17 14 лютого 2015 року був відряджений на Тернопільщину, як супровід «Вантаж -200», тобто вони супроводжували тіло свого побратима Ростислава. Панахида по похованню тіла ОСОБА_16 відбулася спочатку в м. Києві на майдані, де він особисто давав інтерв`ю двом телевізійним каналам, які можна знайти в інтернеті, а потім тіло із почестями було направлено на його батьківщину. В своїх поясненнях свідок далі зазначив, що комбатом добровольчого батальйону на той час був ОСОБА_4 , який і підписав видані їм відрядження для супроводу покійного ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_8 дав суду аналогічні покази, зокрема, пояснив, що покійного Якубіка Ростиславав він знав з 1995 року, вони разом росли, разом були на майдані. Йому відомо, що ОСОБА_16 пішов добровольцем та під час обстрілу загинув зимою 2015 року в м. Щастя Луганської області. Він, свідок, особисто забирав тіло ОСОБА_16 із трупарні смт. Новоайдара, однак він фактично загинув під час обстрілу в м. Щастя. Він, свідок, разом із військовослужбовцем ОСОБА_18 були відряджені в м. Тернопіль, як супровід «Вантаж 200», яким транспортували тіло ОСОБА_16 із зони бойових дій на його батьківщину для поховання.

Таким чином, поскільки здобутими в судовому засіданні доказами у їх сукупності доведено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Глибоке Бориспільського району Київської області, житель села Ішків Козівського району Тернопільської області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні антитерористичних операцій в м.Щастя Луганської області, а тому змінені вимоги заявниці, викладені нею в заяві, слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 76-81, 89, 90, 258-259, 268, 293-294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_19 вимоги задоволити.

Встановити той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Ішків Козівського району Тернопільської області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні антитерористичних операцій в м.Щастя Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного

суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського
районного суду Тернопільської області Данилів О.М.