Справа № 495/3824/19
№ провадження 2-з/495/65/2019
Ухвала

про відмову у забезпеченні позову

06 травня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ПП «ТУР-ЕЛЬ» про забезпечення позову до відкриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2019 року до провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява Приватного підприємства «ТУР-ЕЛЬ» про забезпечення позову.

Дана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ПП "Ель - Тур" звернулося до суду із позовними вимогами до Приватного підприємства "Перлина" (надалі також - Відповідач-1), ОСОБА_1 (надалі також -Відповідач НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (надалі також - Відповідач-3) та Комунального підприємства "Білгород-Дністровського бюро технічної інвентаризації " Одеської області (надалі також - Відповідач-4).

Заявник зазначає, що під час будівництва готельного комплексу Відповідачем-2, було незаконно зайнято частину земельної ділянки державної власності, яка перебуває в довгостроковій оренді у Позивача згідно Договору оренди, що підтверджується висновком експертного дослідження № 040/17 за результатами проведення земельно-технічного та оціночно-земельного дослідження від 28 листопада 2017 року.

Заявник вважає, що для ефективного юридичного захисту своїх порушених прав та виконання в подальшому імовірного рішення суду, на даний час виникає необхідність у терміновому застосуванні наступних законних та адекватних заходів забезпечення позову передбачених ст.ст.149-152ЦПК України просить:

-накласти арешт на нерухоме майно: готельний комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 208), загальною площею 310,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,03 га), який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 );

-заборонити суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: готельний комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 208), загальною площею 310,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,03 га), який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ).

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини у зв`язку з якими заявник просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Накладання судом арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

При розгляді заяви про забезпечення позову не знайшли своє підтвердження доводи заявника про наявність спору між ПП «ТУР-ЕЛЬ» та ПП «ПЕРЛИНА» з приводу незаконного зайняття частини земельної ділянки, оскільки заявником в обґрунтування доводів, викладених у заяві не додано договору оренди, укладеного між ПП «ТУР-ЕЛЬ» та орендодавцем щодо надання земельної ділянки у довгострокову оренду та відповідних доказів щодо порушення прав та інтересів ПП «ТУР-ЕЛЬ».

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо власників нерухомого майна, а саме, готельного комплексу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 208), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, вбачається, що для юридичного захисту своїх порушених прав та виконання в подальшому імовірного рішення суду, на даний час у ПП «ТУР-ЕЛЬ» виникає необхідність у терміновому застосуванні заходів забезпечення позову.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх причин для вжиття цих заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову у даній справі, суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

При цьому суд вважає, що заявником не подано належних доказів на підтвердження того факту, що не накладення арешту та не застосування заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За змістом статті 149 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ПП «ТУР-ЕЛЬ» про забезпечення позову до відкриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 157 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «ТУР-ЕЛЬ» (адреса для листування: 23130, Вінницька область, Жмеринський район, смт Браїлів, вулиця Молодіжна, будинок 2 А, Код ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.О. Боярський