Справа №333/6719/18
Пр. №2-о/333/19/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу окремого провадження заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Токмацький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив встановити юридичний факт, належності його бабусі ОСОБА_3 до польської національності, просив встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_3 в частині зазначення в графі «національність матері» - українка, замість вірного «полька». Та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , № 217 від 05.09.1947 року, внесеного до книги реєстрації актів про народження В-Токмацького рай бюро РАЦС Запорізької області, а саме в графі «національність матері» - українка, замінити на «полька».

Заява обгрунтована тим, що у свідоцтві про народження його бабусі ОСОБА_3 , національність її матері ОСОБА_4 вказана - «українка», хоча насправді бабуся заявника та її мати завжди вважали себе польками і належали до польської національності, але на час народження бабусі заявника у 1942 р., щоб уникнути переслідувань з боку влади, її батьки приховували як свою приналежність до польської нації, так і приналежність бабусі до польської нації.

Запис в свідоцтві про народження, де зазначено, що ОСОБА_4 була українкою, був зроблений в той час коли німці окупували територію України, але вже в 1944 році народилась рідна сестра бабці заявника ОСОБА_5 . В даному документі ОСОБА_4 вказана вже як полька.

У документах архівного фонду Підвідділи записів актів цивільного стану виконавчих комітет районних рад Херсонщини у книзі записів актів цивільного стану Косаківської сільської ради Нижньосірогоського району, Мелітопольського округу за 1925 рік актовий запис від 30.10.1925 року № 64 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , батьками новонародженого вказані батько ОСОБА_7 , національність поляк, мати ОСОБА_8 ., національність - полька.

Підтвердити факт того, що мати бабусі заявника ОСОБА_4 була рідною сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має можливості.

Заявник та її представник, яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи Токмацький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області до судового засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) Серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із вищезазначеного свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , після реєстрації якого мати заявника взяла прізвище - ОСОБА_10 .

У свідоцтві про народження матері заявника - ОСОБА_10 , зазначені батько - ОСОБА_11 , за національністю - українець та ОСОБА_3 , за національністю - українка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

25.06.1960 року ОСОБА_11 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , і після реєстрації якого бабця заявника взяла прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками зазначені: батько - ОСОБА_12 , за національністю - росіянин та мати ОСОБА_4 , за національністю - українка.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 0 від 23.11.2018 року, прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

Як вбачається з повідомлення Державного архіву Херсонської області, заявнику повідомлено про те, що відповідно до документів архівного фонду Підвідділу записів актів цивільного стану виконавчих комітетів районних рад Херсонщини (ОАФ) у книзі записів актів цивільного стану Косаківської сільської ради Нижньосірогозького району Мелітопольського округу за 1925 рік є актовий запис від 30.10.1995 року № 64 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 , в графі національність батька зазначено поляк, в графі національність матері гр. ОСОБА_8 . зазначено «полька».

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( із змінами, внесеними згідно з Постаново Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року ) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

В листі Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

В той же час, звертаючись до суду, заявник просить встановити факт, що його бабуся - ОСОБА_3 - полька.

Встановлення даного факту необхідно йому для реалізації особистих прав, пов`язаних з можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян України польського походження.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Зазначена норма Закону не регулює встановлення факту, що має юридичне значення, про який просить заявник, тому в судовому порядку не підлягають встановленню юридичні факти щодо належності до певної національності.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Способи захисту цивільних прав визначено ст. ст.15, 16 ЦК України.

З точки зору закону справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд зважає при цьому також на те, що Україна, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, взяла на себе зобов`язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя.

В статті 6 Конвенції міститься детальний опис гарантій, в тому числі доступу до суду.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини випливає, що будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу права на захист.

Європейський суд у своїх рішеннях констатує, що особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За містом ч.ч.1, 2, 4, 10 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Враховуючи ці обставини та приведені судом вище висновки, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті з ухваленням судового рішення в межах звернення заявника до суду, а не будь-якого іншого рішення без вирішення справи по суті.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.2, 4,10, 12, 293-294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.Р.Піх