МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/2138/18
Провадження № 22-ц/812/859/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю представника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області- Іванченко І.В.,

представника боржника - ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні суду, у справі за поданням заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив суд стягнути з останнього на його користь заборгованість за договором позики у сумі 92646 грн., який складається з основного боргу у сумі 57904 грн. та відсотків за користування позикою у сумі 34742 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

В березні 2019 року заступник начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Іванченко І.В. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням.

В обґрунтування подання зазначав, що в Інгульському ВДВС міста Миколаєва ГТУ юстиції у Миколаївській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 57172836 з примусового виконання виконавчого листа № 489/2138/18, виданого 21.08.2018 року Ленінським районним суд м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01.04.2017 року в розмірі 92646,00 грн.

Вимогою п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Декларацію боржником не подано.

01.02.2019 року боржникові вручено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанова сторонами виконавчого провадження в строки та порядку встановленому Законом не оскаржена.

Згідно відповіді БД АІС автомобіль та НАІС ДДА МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21104, сірого кольору, куз. № ХТА5527 ДНЗ НОМЕР_1 ., який 03.12.2018 року оголошено в розшук.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.09.2018 за боржником зареєстровано нерухоме майно: двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_2 , та 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді ДФС України від 12.09.2018 року за боржником зареєстровано відкриті розрахункові рахунки в МРУ ПАТ КБ Приватбанк.

Згідно відповіді ДФС України від 13.09.2018 року відсутні відомості щодо отримання доходів.

Згідно відповіді ПФ України від 19.09.2018 року відомості про місце роботи відсутнє, боржник пенсію не отримує.

17.09.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника, 20.09.2018 року - постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді ПАТ КБ Приватбанк залишок коштів становить 49,44грн.

20.09.2018 року за вих. №55103 направлено вимогу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 ., з`явитися до відділу 27.09.2018 року. Повідомлено, що на 28.09.2018 року на 9:00 год. заплановано проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 , а на 9:40 год. заплановано проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зобов`язано бути присутнім за вказаною адресою у вказаний час та надати доступ до квартири.

20.09.2018 року до Центрального ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області направлено повідомлення про проведення виконавчих дій.

28.09.2018 року було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що доступ до квартири відсутній, двері зачинено про, що складено відповідний акт. В той же день було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що двері квартири відчинив ОСОБА_4 , який відмовився допустити державного виконавця та повідомив, що без ОСОБА_5 , яка є співвласником не допустить, про що складено відповідний акт.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.10.2018 року щодо пошуку за адресою АДРЕСА_2 , встановлено, що квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 з 26.02.2013 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.10.2018 року щодо пошуку за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 1/3 частці.

02.10.2018 року за вих. №59107 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направлено повідомлення про накладення арешту на майно боржника.02.10.2018 року за вих. №59161 направлено вимогу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 з`явитися до відділу 09.10.2018 року. Повідомлено, що на 10.10.2018 року на 10:00 год., заплановано проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зобов`язано бути присутнім за вказаною адресою у вказаний час та надати доступ до квартири.

02.10.2018 року до Центрального ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області направлено повідомлення про проведення виконавчих дій.

10.10.2018 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що доступ до квартири відсутній, про що складено відповідний акт.

10.10.2018 року за вих. 60552 до Центру надання адміністративних послуг ММР направлено запит, щодо місця реєстрації боржника. Згідно відповіді від 29.10.2018 року інформація про місце реєстрації відсутня.

10.10.2018 року за вих. 60553 до Центру надання адміністративних послуг ММР направлено запит, щодо надання відомостей про осіб та дату їх народження, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі за адресою: м АДРЕСА_1 . Згідно відповіді від 02.11.2018 року зареєстровано 2 особи.

10 жовтня 2018 року до Відділу обліку та моніторингу інформацій про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області було направлено запит, щодо місця реєстрації боржника. Згідно відповіді боржник на обліку не значиться.

01 лютого 2019 року боржником надано пояснення та вказано адресу проживання.

Крім того, 01.02.2019 року було складено акт державного виконавця, згідно якого боржник дізнався про проведення виконавчих дій 07.02.2019 року о 10:00 за адресою: АДРЕСА_1 , боржникові вручено постанову про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_3 повідомив, що з`явиться на прийом до державного виконавця 04.02.2019 року. Акт складено в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , про що свідчать підписи.

Також 01.02.2019 року за вих. №5938 було направлено вимогу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 з`явитися до відділу 06.02.2019 року. Повідомлено, що на 07.02.2019 року на 10:00 год. заплановано проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зобов`язано бути присутнім за вказаною адресою у вказаний час та надати доступ до квартири.

07.02.2019 року було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що доступ до квартири відсутній, про що складено відповідний акт.

Таким чином здійснити перевірку майнового стану боржника та вилучити майно неможливо без примусового проникнення на до житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Тому заявник просив задовольнити подання та постановити ухвалу про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року подання заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задоволено. Судом ухвалено дозволити примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з виконання виконавчого провадження № 57172836.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Інгульський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не визнав доводи апеляційної скарги, просив її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

ОСОБА_2 також не визнав доводи апеляційної скарги, просив її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч.1). Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч.2).

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646 грн. 00 коп., з яких: заборгованість з повернення позики 57904 грн., заборгованість з повернення процентів 37742 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 704 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2018 року внесено виправлення в рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме: змінено в тексті рішення суду суму заборгованості з повернення процентів з «37742,00 грн.» на вірну «34742,00 грн.».

21 серпня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 489/2138/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646,00 грн.

10 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про виконання виконавчого документу.

Заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57172836 від 11.09.2018р. з виконання виконавчого листа № 489/2138/18, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 21.08.2018 року.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам 11.09.2018 року за вих. № 53264, зокрема, боржнику за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, конверт з повідомленням, адресований ОСОБА_3 , було повернуто за закінчення встановленого строку зберігання.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив також з того, що всі виконавчі дії, зазначені в поданні державного виконавця до суду, були вчинені державним виконавцем в період з вересня по грудень 2018 року.

Крім того, 01 лютого 2019 року за вих. №5938 було направлено вимогу боржнику ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . про його явку до виконавця 06.02.2019 року, в якій він також повідомлявся, що на 07.02.2019 року на 10:00 год. заплановано проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зобов`язувався бути присутнім за вказаною адресою у вказаний час та надати доступ до квартири.

01 лютого 2019 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_5 з метою ознайомлення боржника з постановою про відкриття виконавчого провадження № 57172836 від 11.09.2018 року та вручення вимоги № 5938 від 01.02.2019 року про проведення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника 07.02.2019 о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржникові було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження. Від отримання вимоги № 5938 від 01.02.2019 року ОСОБА_3 відмовився через відсутність адвоката. Проте, ОСОБА_3 повідомив, що з`явиться на прийом до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області 04.02.2019 року в першій половині дня для надання пояснень, про що було складено відповідний акт.

Крім того, 01.02.2019 року ОСОБА_3 надав власноручні пояснення, в яких зазначив, що автомобіль ВАЗ 2110 у нього відсутній, оскільки автомобіль опинився на штраф майданчику, був вилучений працівниками патрульної поліції. Зобов`язався прийти 04.02.2018 року до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області.

01 лютого 2019 року до Центрального ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було направлено повідомлення про проведення виконавчих дій 07.02.2019р..

Згідно акту державного виконавця від 06.02.2019 року, складеного заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 04.02.2019 року ОСОБА_3 до відділу не з`явився, 06.02.2019 року станом на 17:00 год. згідно вимоги № 5938 від 01.02.2019 року ОСОБА_3 також до державного виконавця не з`явився.

07 лютого 2019 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за участю понятих було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 ., АДРЕСА_5 з метою перевірки майна боржника ОСОБА_3 та встановлено, що доступ до квартири відсутній, двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт.

Згідно відповіді ПФ України від 19.02.2019 року відомості про місце роботи ОСОБА_3 відсутні. Згідно відповіді ПФ Україні 19.02.2019 року боржник пенсію не отримує. Згідно відповіді ДФС України від 27.02.2019 року відсутні відомості, щодо отримання доходів ОСОБА_3 . Згідно відповіді ДФС України від 27.02.2019 року за боржником зареєстровано відкритий розрахунковий рахунок в МРУ ПАТ КБ Приватбанк.

Згідно відповіді НАІС ДДА МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21104, сірого кольору, куз. № ХТА5527 ДНЗ НОМЕР_1 ., який 03.12.2018 року оголошено в розшук та на який накладено арешт та заборону відчуження постановою Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області від 26.06.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, сформованого 19.09.2018 року.

Проаналізувавши зазначені обставини у їх сукупності, а також врахувавши положення ст. 30 Конституції України, ст. 439 ЦПК України, п. 4 ч. 3 ст. 18, ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що надані заявником документи підтверджують наявність зобов`язання та строків їх добровільного виконання. В той же час, заявником не було надано доказів реєстрації та проживання боржника в житловому приміщенні та отримання боржником вимог державного виконавця. Проте, боржник був обізнаний про те, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 489/2138/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646,00 грн.

Тому, врахувавши, що боржник ОСОБА_3 є співвласником зазначеного в поданні нерухомого майна, а також його обізнаність про наявне відкрите виконавче провадження, відсутність добровільного виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що боржник ОСОБА_3 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 вересня 2019 року тільки 01 лютого 2019р., а також з тим, що до цього часу державний виконавець не мав права вчиняти дії щодо примусового виконання заочного рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що раніше, а саме в грудні 2018р. заявник вже звертався до суду з аналогічним поданням. В обґрунтування своїх вимог він посилався на ті ж виконавчі дії, які були вчинені виконавчою службою до грудня 2018 року. Дані вимоги були розглянуті судом та ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2018р. у задоволенні подання було відмовлено через відсутність достовірних даних на підтвердження факту обізнаності боржника про наявне виконавче провадження, наявні зобов`язання та строки їх добровільного виконання, а також через відсутність доказів реєстрації та проживання боржника в житловому приміщенні та отримання боржником вимог державного виконавця.

Проте дані недоліки були усунені державною виконавчою службою, про що свідчить акт державного виконавця від 01 лютого 2019 року ( а. с. 182), в якому зазначено, що боржнику було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57172836 від 11.09.2018р., а також про відмову боржника ОСОБА_3 прийняти вимогу № 5938 від 01.02.2019р. Даний акт складено в присутності боржника ОСОБА_3 та підписано ним.

Факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження 01.02.2019р. ОСОБА_3 та його представником не оспорюється.

З тексту вимоги № 5938 від 01.02.2019р. (а. с. 176), яку ОСОБА_3 відмовився отримувати, вбачається, що він був зобов`язаний з`явитися до виконавця 06 лютого 2019р. щодо сплати боргу за виконавчим листом № 489/2138/18, виданим Ленінським райсудом м. Миколаєва від 21.08.2018р. або надання підтверджуючих документів про сплату, а також повідомлявся, що з метою виконання рішення державним виконавцем заплановано вихід на 07 лютого 2019р. на 10год. за адресою АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій з перевірки майнового стану, а його було зобов`язано бути присутнім та надати доступ до квартири.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 відмовився отримувати вимогу № 5938 від 01.02.2019р., йому було усно повідомлено про її зміст, а саме про те, що він зобов`язаний з`явитися до державної виконавця 06.02.2019р. та про проведення виконавчих дій 07.02.2019р. о 10 год. за адресою: АДРЕСА_1 ., під час проведення яких він повинен бути присутнім та надати доступ до квартири.

Вимога № 5938 від 01.02.2019р. була направлена ОСОБА_3 також поштою за адресою АДРЕСА_2 (зазначена в виконавчому АДРЕСА_6 ) та АДРЕСА_1 ( а. с. 177-180).

Крім того, ОСОБА_3 повідомив про те, що добровільно з`явиться до виконавчої служби 04.02.2019р. для дачі пояснень, що підтверджується актом державного виконавця від 01.02.2019р. та його письмовими поясненнями від 01.02.2019р. ( а. с. 183).

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 ні 04 лютого, ні 06 лютого 2019р. до державного виконавця не з`явився, що підтверджується актом державного виконавця від 06.02.2019р. ( а. с. 184). Представник ОСОБА_3 не заперечував той факт, що ОСОБА_3 до державного виконавця в зазначені дні не з`явився. Причину неявки пояснити не зміг.

07 лютого 2019 року заступником начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУ юстиції у Миколаївській області за участю понятих було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3 та встановлено, що доступ до квартири відсутній, двері квартири ніхто не відчинив, що підтверджується актом державного виконавця від 07.02.2019р. (а. с. 185).

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про обізнаність боржника ОСОБА_3 про наявність зобов`язання щодо сплати на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646,00 грн. на підставі рішення суду, про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання рішення суду, а також про необхідність явки до державної виконавчої служби для вирішення питань щодо виконання цього рішення та про зобов`язання його бути присутнім 07.02.2019р. за адресою АДРЕСА_1 з метою надання державному виконавцю доступу до цієї квартири для проведення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів направлення та отримання боржником документів про необхідність явки до держвиконавця 06.02.2019р. та про обізнаність про вчинення виконавчих дій 07.02.2019р.

Не явка ОСОБА_3 04 лютого та 06 лютого 2019р. до державного виконавця, а також відсутність його 07.02.2019р. за адресою АДРЕСА_1 свідчать про його не бажання виконувати законні розпорядження державного виконавця щодо вчинення дій, направлених на виконання рішення суду. Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник боржника, останній не бажає виконувати рішення суду, так як не згоден з ним і наразі оскаржує його.

Сама по собі не згода ОСОБА_3 з заочним рішенням суду про стягнення з нього заборгованості на користь ОСОБА_2 не є підставою для скасування ухвали суду щодо надання дозволу на проникнення до житла з метою виконання цього рішення, оскільки дане рішення на даний час не скасовано і виконання його не зупинене судом.

Те, що після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було здійснено тільки один вихід за адресою боржника, що на думку апелянта, є недостатнім для надання дозволу на примусове проникнення до житла, не є безумовною підставою для скасування ухвали суду, так як законодавчо не визначено кількість виходів за місцем проживання боржника, які мають передувати зверненню з поданням до суду, а приймаючи рішення стосовно подання державного виконавця, слід враховувати також інші обставини, які характеризують дії боржника на стадії виконання рішення, зокрема, те, що боржник не має офіційного місця реєстрації і не бажає з`являтися до державного виконавця та повідомляти про його фактичне місце проживання. Адреса, за якою ОСОБА_3 була вручена постанова про відкриття виконавчого провадження, є виробничим приміщенням. Відсутні в матеріалах справи також дані про офіційне працевлаштування боржника, про отримання ним доходів від іншої діяльності, тощо. Більш того, боржник не бажає взагалі виконувати рішення суду, так як не згоден з ним.

Зазначені дії в їх сукупності свідчать про ухилення боржника від примусового виконання рішення суду, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів про його ухилення від примусового виконання.

Слід також врахувати, що не зважаючи на відсутність офіційного зареєстрованого місця проживання боржника, у власноручних письмових поясненнях ОСОБА_3 від 01.02.2019р., ним було зазначено у якості місця проживання- АДРЕСА_1 . 1 АДРЕСА_7 3 частина цієї квартири належить на праві власності боржнику ОСОБА_3 Іншими співвласниками цієї квартири є його батьки. Повідомити інше місце проживання боржник відмовився. Тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що саме за адресою АДРЕСА_1 , може перебувати майно, яке належить боржнику.

Посилання представника ОСОБА_3 під час розгляду справи на те, що примусове проникнення до квартири порушить недоторканість житла інших співвласників квартири, також не є достатньою підставою для скасування ухвали суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права iнакше ніж згiдно із законом, і коли це необхiдно в демократичному суспiльствi в iнтересах нацiональної i громадської безпеки або економiчного добробуту країни, з метою запобiгання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралi або з метою захисту прав i свобод iнших осіб.

Тобто, відповідно до частини другої зазначеної статті таке втручання допускається, але лише як виняток у випадках, коли воно здійснюється згідно з законом (законність), є необхідним у демократичному суспільстві (пропорційність) в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (легітимна мета).

На рівні національного законодавства гарантією захисту зазначеного конвенційного права є закріплена у статті 30 Конституції України засада недоторканності житла чи іншого володіння особи, що полягає в недопустимості проникнення до них інакше як за вмотивованим рішенням суду за винятком невідкладних випадків, установлених законом.

Конкретний механізм втілення цієї гарантії регламентовано у ст. 439 ЦПК України, яка передбачає порядок вирішення судом питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з п. 4 частини 3 якої, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що закон передбачає можливість та механізм примусового проникнення з метою захисту прав i свобод iнших осіб не тільки до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, а й до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, та судовий контроль за таким проникненням.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла у такому випадку визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Слід враховувати також те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Колегія суддів вважає необхідним врахувати також практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Не виконання рішення порушує конституційну гарантію прав і свобод стягувача, як людини і громадянина на справедливий судовий захист.

За такого, з урахуванням конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що примусове проникнення до спірної квартири з метою виконання рішення суду, направленого на захист прав і інтересів стягувача, а саме на захист його конституційного права на справедливий судовий захист, є легітимним втручанням держави у права як боржника, так і інших співвласників спірної квартири, так як воно здійснюється згідно з законом та є необхідним (пропорційним) у демократичному суспільстві.

Таким чином, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року