Ухвала

Іменем України

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 506/657/17

провадження № 61-10211ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Національна гвардія України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив встановити факт участі у бойових діях, як такого, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення в період з 07 квітня 2014 року по 16 травня 2014 року в районі проведення антитерористичної операції за локацією у м. Донецьк.

Обгрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що з 12 листопада 2013 року проходив військову службу солдатом, майстром номер обслуги 2 вогневого розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення (змішаного) військової частини НОМЕР_1 Північного ОТО НГУ. Звільнений з військової служби 26 грудня 2014 року. У період проходження служби, за наказом командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України від 07 квітня 2014 року він вибув у службове відрядження до військової частини НОМЕР_2 (м. Донецьк) і до 16 травня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.
Ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року провадження у справі закрито; роз`яснено заявнику, що він має право у порядку адміністративного судочинства оскаржити до суду рішення комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій.

13 травня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення факту участі у бойових діях необхідно йому для отримання статусу учасника бойових дій для користування пільгами для даної категорії осіб.

Спірні правовідносини щодо надання особі статусу учасника бойових дій в антитерористичній операції врегульовано Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою КМ України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі Порядок), а також Положенням про комісію Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженим наказом МВС України від 22 травня 2015 року № 590 та зареєстрованим в МЮ України 04 червня 2015 року № 652/27097.

Відповідно до пунктів 5-6 Порядку рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС (далі Комісія).

Функції, завдання, повноваження та склад комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, а також організація її роботи, визначені Положенням про комісію Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
Отже, законом визначено інший позасудовий порядок, який дає змогу особі підтвердити факт участі у бойових діях в антитерористичній операції в певний період чи час.

У разі незгоди з рішенням вказаної комісії, громадянин має право оскаржити його в судовому порядку (п.7 Положення про комісію ГУ НГУ).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі обгрунтовано виходив з того, що законом визначено інший позасудовий порядок, який дає змогу особі підтвердити факт участі у бойових діях в антитерористичній операції в певний період чи час.

Крім того, з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що ОСОБА_1 правом на оскарження рішення Комісії про відмову йому у наданні відповідного статусу, не скористався.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Національна гвардія України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити на адресу особи, яка звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов