КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/398/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня2019року місто Київ

справа № 369/9240/15-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центру з надання адміністративних послуг, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію, зобов`язання вчинити дії, визнання майна спільним майном подружжя, визнання права власності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07 травня 2012 року, видане на ім`я ОСОБА_5 Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, згідно з яким ОСОБА_5 зареєстрований власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним рішення виконкому Гореницької сільської ради від 29 березня 2012 року №5/8 про визнання права власності на житловий будинок шляхом скасування свідоцтва про право власності від 07 травня 2012 року на будинок АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати відповідача Центр з надання адміністративних послуг Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області здійснити скасування реєстрації свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 травня 2012 року, видане на ім`я ОСОБА_5 Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, згідно з яким ОСОБА_5 зареєстрований власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на це домоволодіння;

визнати домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя, набутим у період шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_6 ;

визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, як на майно, набуте у період шлюбу, визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/8 частину домоволодіння, визнати за її неповнолітнім сином ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування на 1/4 частину домоволодіння (з урахуванням відмови ОСОБА_7 від прийняття спадщини на його користь);

зобов`язати Центр з надання адміністративних послуг Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області здійснити реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини домоволодіння будинок АДРЕСА_1 , як на майно, набуте у період шлюбу;

здійснити реєстрацію права власності за ОСОБА_1 у порядку спадкування на 1/8 частину домоволодіння;

здійснити реєстрацію права власності за її неповнолітнім сином ОСОБА_2 права власності у порядку спадкування на 1/4 частину домоволодіння (з урахуванням відмови ОСОБА_7 від прийняття спадщини на його користь);

стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь 29077299 грн. понесених витрат на будівельні матеріали, витрат за виконані роботи та оплачені послуги по будівництву домоволодіння по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона з ОСОБА_6 у період шлюбу збудували домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала , що відповідач ОСОБА_5 є сином її чоловіка від першого шлюбу, а ОСОБА_4 його дружина.

Зазначала, що 20 червня 2012 року ОСОБА_5 зареєстрував на своє ім`я право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим він та його дружина - ОСОБА_4 юридично стали власниками домоволодіння.

Посилалася на те, що наявність свідоцтва про право власності, виданого на ім`я ОСОБА_5 , порушує її законні права та інтереси як власника майна, оскільки відповідачі жодного відношення до проведення та фінансування будівництва вказаного домоволодіння не мали.

Вказувала, що вона зі своїм чоловіком, ОСОБА_6 проживала у цивільному шлюбі з 1996 року, а 28 листопада 2000 року зареєструвала шлюб, у період якого у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 генерал- лейтенант міліції ОСОБА_6 у результаті важкої і тривалої хвороби помер.

Зазначала, що ОСОБА_6 постійно проживав разом з нею та їх неповнолітнім сином за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказувала, що незадовго до смерті її чоловік передав ключі від свого особистого сейфа, який знаходився у їх квартирі у місті Києві , і сказав відкрити сейф після його смерті. У сейфі позивач знайшла заповіт, два листа: один для матері, другий для неї і їх сина, на конверті було написано: «відкрити після моєї смерті».

У сейфі, також, були оригінали усіх документів на домоволодіння у с. Гореничі , оригінал свідоцтва про право власності від 07 травня 2012 року на житловий будинок площею 517,7 кв.м, розташований у АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , оригінал витягу про державну реєстрацію прав від 20 червня 2012 року, на ім`я ОСОБА_5 , оригінал технічного паспорту на цей же будинок, виданий на ім`я ОСОБА_5 , оригінали документів на земельну ділянку і на газифікацію будинку та інші документи.

Посилалася на те, що з цих документів вона зрозуміла, що право власності на їх будинок, який вони з чоловіком побудували протягом 2004-2007 років, та право власності на земельну ділянку зареєстровано на ім`я ОСОБА_5

Вказувала, що у листі, адресованому їй, було зазначено також перелік майна, з чого воно складається і на кого воно зареєстровано і як їм потрібно ним розпорядитися, чоловік писав, що домоволодіння та земля у с. Гореничі зареєстровано на ОСОБА_5 і що цей будинок краще продати, так як утримувати його дорого, гроші за дачу поділити навпіл.

Зазначала, що вона розповіла ОСОБА_5 про зміст листа та про документи, які вона знайшла в сейфі, на що ОСОБА_5 сказав, що вони одна родина, що будинок у с. Гореничі оформлений на нього формально і що він готовий виконати волю батька, висловлену у його передсмертному листі, тобто продати будинок і гроші розділити навпіл.

Посилалася на те, що у кінці лютого 2015 року вона попросила відповідачів доглянути за будинком, бо поруч з ними знаходився будинок ОСОБА_11 , який був захоплений невідомими людьми, проводився огляд будинків, що знаходились поруч, з`явилися мародери, які грабували будинки, нищили майно.

Вказувала, що у кінці березня 2015 року вона дізналася, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вселилися у спірний будинок разом зі своєю родиною, з родичами дружини і ще з незнайомими їй людьми, поміняли замки у будинку і стали користуватися ним як своїм майном та ОСОБА_5 повідомив її, що він передумав продавати будинок і ділити гроші від його продажу не хоче.

Зауважувала, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було збудовано у період перебування у шлюбі з ОСОБА_6 за їх спільні кошти і вона проживала у ньому у період з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказувала, що відповідачі ніякої участі в будівництві будинку не приймали, будівництво вимагало великих матеріальних витрат, а доходи сім`ї відповідача були незначними. Та обставина, що домоволодіння побудоване на земельній ділянці, оформленій на ім`я ОСОБА_5 , не надає останньому права власності на будинок.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги покази свідків з боку позивача та не досліджено письмові докази.

Зазначала, що відповідачами взагалі не надано жодного письмового доказу на підтвердження своїх доводів.

Вказувала, що судом першої інстанції проігноровано суттєві зміни у цивільно-процесуальному законодавстві України з 15 грудня 2017 року та клопотання про надання додаткових письмових доказів.

Зазначала, що норми права та судова практика на, які посилався суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні не мають жодного відношення до даної справи.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 08 травня 2018 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року скасовано та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 , що діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_12 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення виконкому Гореницької сільської ради від 29 березня 2012 №5/8 про визнання права власності на житловий будинок та скасовано свідоцтво про право власності від 07 травня 2012 року, видане на ім`я ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності реєстраційний номер 36594849 від 20 червня 2012 року за ОСОБА_5 на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя, набутим у період шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , як на майно, набуте у період шлюбу.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за неповнолітнім ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року постанову Апеляційного суду Київської області від 08 травня 2018 року скасовано.

Справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного суду.

Від відповідача ОСОБА_13 до Київського апеляційного суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких останній вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Посилався на те, що позивачем не надано доказів про наявність у неї коштів для будівництва спірного будинку та не доведено факт будівництва за рахунок спільних коштів її та ОСОБА_14 . Зазначав, що саме ним та його дружиною здійснювалось утримання спірного будинку, що в свою чергу свідчить про те, що будинок будувався ним для власного проживання.

В поданому відповідачем ОСОБА_4 відзиві на апеляційну скаргу, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник, який також є представником позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідачі ОСОБА_5 ., ОСОБА_4 та їх представники в судовому засіданні апеляційного суду проти апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Відповідачі: Центр з надання адміністративних послуг та Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання, відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При цьому, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що суду необхідно визначити суму спільних коштів подружжя, яку було використано при будівництві спірного будинку, а також суму, яка відповідає частці кожного із учасників справи з урахуванням права спільної сумісної власності та спадкування.

Згідно з ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2000 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Макіївки зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , актовий запис №1196.

Від даного шлюбу у останніх народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. була заведена спадкова справа №6/2015 щодо майна померлого ОСОБА_6

Спадщину після померлого ОСОБА_6 прийняли: його дружина - ОСОБА_1 та сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Згідно заяви від 28 липня 2015 року ОСОБА_7 , яка є матір'ю померлого ОСОБА_6 відмовилась від права на обов`язкову частку у спадковому майні на користь сина спадкодавця - ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 18 грудня 2001 року №35/71 ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,2500 га у АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 . Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (т.1 а.с.33).

28 лютого 2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Замовником у зазначеній декларації вказаний ОСОБА_5 .

На підставі рішення виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 березня 2012 року №5/8 на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності від 07 травня 2012 року на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

20 червня 2012 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» за ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено у висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №17469/16-42/17470/16-43 від 30 червня 2017 року, оскільки натурне обстеження об`єкта дослідження - домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не було забезпечене, то визначення вартості проведено за матеріалами справи на підставі показників опосередкованої вартості будівництва об`єктів соціального призначення, які споруджуються на території України відповідно до якої:

дійсна ринкова вартість станом на час проведення експертизи будівельних матеріалів, які були використані для будівництва домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становить 5634295,38 грн;

дійсна ринкова вартість станом на час проведення експертизи будівельно-монтажних робіт, які були проведені у зв`язку з будівництвом домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 4078007,72 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як на підставу визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07 травня 2012 року на спірний житловий будинок видане на ім`я ОСОБА_5 посилалася на те, що вказане свідоцтво видано з порушенням вимог ч.ч.1, 2 ст.331 ЦК України.

При цьому, вказувала на те, що ОСОБА_5 не будував (не створював) вказане домоволодіння, а тому згідно з ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України свідоцтво про право власності від 07 травня 2012 року є недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння, видане на ім`я ОСОБА_5 , визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання вказаного правочину недійсним та того, що позивачем не було надано належних доказів того, що відповідне свідоцтво було видано з порушенням вимог законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 2 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на час видачі свідоцтва) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, правоустановчі документи на спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 , так само як і на земельну ділянку, на якій він знаходиться, були видані і зареєстровані на ім`я ОСОБА_5 за життя його батька - ОСОБА_6 .

Отже, за життя ОСОБА_6 не заперечував правомірності видачі свідоцтва про право власності і реєстрації права власності на спірний будинок за його сином - ОСОБА_5 та не оспорював правомірність видачі на ім`я останнього державного акту на право власності на земельну ділянку, на якій розташоване спірне домоволодіння.

Судом першої інстанції не було встановлено що відповідач ОСОБА_5 став власником новоствореного майна незаконно, оскільки відповідне будівництво домоволодіння було здійснено на земельні ділянці відповідача ОСОБА_5 відведеній під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння, видане на ім`я ОСОБА_5 , визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на домоволодіння, так як позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідне свідоцтво та рішення про державну реєстрацію права власності були здійснені з порушенням вимог законодавства України.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, як на майно, набуте у період шлюбу та на 1/8 частину домоволодіння у порядку спадкування та про визнання за ОСОБА_2 права власності у порядку спадкування на 1/4 частину домоволодіння (з урахуванням відмови ОСОБА_7 від прийняття спадщини на його користь) з наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_6 не оспорював право власності ОСОБА_5 на спірне нерухоме майно та не ставив питання про відшкодування понесених витрат на будівельні матеріали, витрат за виконані роботи та оплачені послуги по будівництву спірного домоволодіння

А відтак, вказане майно, кошти витрачені на будівництво не входять до спадкової маси, а отже вказані позовні вимоги є необгунтованими.

Звертаючись до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених вимог ОСОБА_1 також просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь 29077299 грн. понесених витрат на будівельні матеріали, витрат за виконані роботи та оплачені послуги по будівництву домоволодіння по АДРЕСА_1 .

При цьому вказувала на те, що спірний будинок будувався нею з чоловіком ОСОБА_6 за їх спільні кошти у період з 2004 по 2007 рік у певній технологічній послідовності, визначеній проектною документацією, державними будівельними стандартами, нормами і правилами. Проектна документація будинку робочі креслення, необхідні узгодження були виконані архітектором ОСОБА_23 . Щоб заощадити гроші вирішили не звертатися в будівельні фірми, а будувати господарським способом, наймати фахівців і розраховуватися з ними за фактично виконані роботи за встановленими розцінками. Необхідні будівельні матеріли купували самі. Для нагляду за будівництвом, для керівництва всіма будівельними роботами ОСОБА_6 найняв на роботу ОСОБА_17 інженера - будівельника з вищою освітою і з досвідом роботи в цивільному будівництві.

Зазначала, що у період 2004-2007 років ОСОБА_17 не тільки здійснювала нагляд за правильним веденням всіх будівельних робіт, вона керувала бригадами робітників, звітувала перед ними за обсяги виконаних робіт, розподіляла заробітну плату серед робітників, закуповувала деякі будівельні матеріали. Всі будівельні роботи проводилися під її керівництвом.

Посилалася на те, що у період з 2004 по 2007 роки вона з чоловіком на придбання будівельних матеріалів для будівництва спірного будинку фактично витратили 1900000 грн., платіжні документи, (фіскальні чеки, квитанції до прибуткових ордерів, договори, видаткові накладні) збереглися на суму 1355808,54 грн. (що по курсу станом на 2004-2007 рокистановить 268491,09 доларів США).

Позивач вказувала, що у період з 2004 по 2007 роки вона з чоловіком витратили 350000,00 доларів США на оплату будівельно-монтажних робіт, в неї збереглися документи що підтверджують їх затрати на суму 277780,00 доларів США, відповідні письмові розписки керівника будівництва ОСОБА_17

Зазначала, що всього на будівництво домоволодіння ними було витрачено 726237,00 доларів США. Ці гроші належали їх сім`ї.

Зауважувала, що до початку будівництва у них були заощадження на суму 250000 доларів США.

Крім того вона продала належні їй цінні папери на суму еквівалентну 100000,00 доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу, а їїї чоловік взяв кредит в «Промінвест банку» на суму 70000,00 грн., що підтверджується банківськими документами.

Вказувала, що неюбула отримана спадщина після смерті батька у розмірі 100000,00 доларів США. На будівництво витрачали їх щомісячні доходи, які складалися з грошового забезпечення її чоловіка його пенсії, доходів від наукової діяльності, доходів від використання його винаходів, доходів від підприємницької діяльності позивача.

Посилалася на те, що відповідачі ніякої участі в будівництві будинку не приймали. Будівництво вимагало великих матеріальних витрат, а доходи сім`ї відповідача були незначними.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначав про те, що встановивши, що будівництво спірного домоволодіння, яке проведено на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_5 , було проведено за рахунок ОСОБА_6 , тобто на будівництво були витрачені кошти подружжя, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про стягнення на користь позивача компенсації частини понесених витрат на будівельні матеріали, витрат на виконані роботи, інші послуги по будівництву домоволодіння.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача суми понесених витрат на будівельні матеріали, витрат за виконані роботи та оплачені послуги по будівництву домоволодіння по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем платіжні документи на придбання будівельних матеріалів в своїй більшості не містять інформації про їх місце доставки та інформації про покупця даних товарів, в деяких платіжних документах в графі покупець міститься прізвище осіб, які не є сторонами по даній справі.

Також суд посилався на те, що позивачем не доведено факту, що під час будівництва були використані кошти на придбання будівельних матеріалів які належали їй та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя та те, що не доведено факту що відповідне майно було набуто подружжям у шлюбі.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, на виконання вказівок, викладених у постанові Верховного Суду колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, останніми не заперечувався той факт, що будівництво спірного будинку здійснювалось у період з 2004 року по 2007 рік (рік повної готовності будинку до експлуатації).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_5 , заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , посилався на те, що спірний будинок був збудований ним самим.

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 пояснював, що його батько ОСОБА_6 в період з 2000 року по 2006 рік будував для своєї родини житловий будинок в місті Донецьку . У проведені робіт брала участь ОСОБА_18 Вказував, що так як він не дуже розумівся у будівництві, він попросив батька по мірі можливості взяти на себе організацію будівництва на належній йому земельній ділянці у селі Гореничі по вулиці Стрілецька 1, на що батько погодився. Зазначав, що ОСОБА_6 контролював хід робіт та розраховувався за них грошовими коштами, які були накопичені ним. Частину грошових коштів, які були витрачені на будівництво, він позичив у рідних та знайомих у тому числі у батьків дружини ОСОБА_4 Пояснював, що фактично зведення несучих стін з проведенням внутрішніх робіт житлового будинку було завершено в 2006 році, залишились незначні недоробки, які через брак коштів проводились фактично до 2009 року, а отримання технічного паспорту відбулось лише у 2012 році, оскільки на той час, тимчасово була спрощена процедура введення будинків в експлуатацію і це дало йому змогу ввести будинок в експлуатацію.

Позивач у суді як першої, так і в суді апеляційної інстанції пояснювала, що спірний будинок будувався за спільні кошти її та чоловіка ОСОБА_6 .

При цьому, відповідач ОСОБА_5 посилався на те, що для будівництва будинку ним було позичено 200000 доларів США, однак доказів того, а саме: договорів, відповідних розписок про отримання грошей не надав.

Разом з тим, жодних договорів між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо здійснення будівництва чи про спільну участь у ньому та пов`язаних із ним розрахунків матеріали справи також не містять.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до частини другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

При цьому інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

На підтвердження своїх вимог щодо будівництва будинку позивачем надано платіжні документи за період з 2004 по серпень 2007 року (фіскальні та товарні чеки, квитанції, квитанції до прибуткових ордерів, договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, замовлення, рахунки-фактури, акти виконаних робіт, смети), які збереглися в неї на суму 1355808,54 грн. (що по курсу станом на 2004-2007 роки становить 268491,09 доларів США) (т.1 а.с.62-69 (реєстр документів), а.с.70-236).

Разом з тим, оцінюючи вказані докази, колегія суддів виходить з наступного.

З документів, які містяться на (а.с. 79, 80, 144, 147, 148, 149, 210 т.1) вбачається, що будівельні матеріали були придбані ОСОБА_6 та в них зазначена адреса об`єкта - Гореничі.

Отже, вказані докази колегія суддів бере до уваги, оскільки вони підтверджують факт того, що будівельні матеріали були придбані ОСОБА_6 для будівництва будинку у с. Гореничі.

Для придбання будівельних матеріалів ОСОБА_6 було витрачено 36941,28 грн., а саме на:

П4 В25 F75 - 3614,40 грн. (т.1 а.с.79);

П3 В25 F75 - 11183,04 грн. (т.1 а.с.80);

будівельні матеріали з ТОВ «Епіцентр - К» - 799,59 грн. (т.1 а.с.144);

цемент, вапно гашене, рукавички, уголок, лопата, рівень водяний - 1386,94 грн. (т.1 а.с.147);

цемент, алібастер, вапно гашене, силікон, електрод - 4438, 30 грн. (т.1 а.с.147);

цемент, вапно гашене, алібастер - 1910 грн. (т.1 а.с.148);

цемент, вапно гашене, алібастер, церезит - 4193,50 грн. (т.1 а.с.148);

цемент, алібастер - 3861 грн. (т.1 а.с.149);

барвники для фарб з ТЦ «Декор-Сервис» - 1059,72 грн. та 4494,79 грн. (т.1 а.с.210).

У матеріалах справи також міститься специфікація з ТОВ «АСК» від 01 серпня 2005 року, з якої вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було оплачено товар (будівельні матеріали) для санвузла гостьового та санвузла спальні дорослих у розмірі 30932 грн. Місце доставки вказаного товару зазначено - Київська область, с.Гореничі (т.1 а.с.209).

Відповідно до вимог статі 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміст наведеної норми процесуального закону покладає й на позивача (незалежно від категорії спору) обов`язок підтвердити обґрунтованість заявлених ним вимог. Відсутність спростування підстав позову відповідачем не має наслідком безумовне задоволення позову, який не підтверджений доказами.

За приписами частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, з інших наданих позивачем фіскальних та товарних чеків, квитанцій, квитанцій до прибуткових ордерів, договорів, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, замовлень, рахунків-фактури, актів виконаних робіт (а.с.70-78, 81-143, 145, 146, 150-208, 211-236 т.1) якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги не вбачається, ким були придбані зазначені будівельні матеріали, місце їх доставки та те, що вони були використані саме при будівництві спірного домоволодіння.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції не надано суду доказів того, що придбані будівельні матеріали за вказаними розрахунковими документами, які містяться на а.с.70-236 т.1, крім (а.с. 79, 80, 147, 148, 149, 144, 209, 210 т.1) використовувалися саме при будівництві домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищевикладеного, загальна сума доведених витрат на придбання будівельних матеріалів для будівництва спірного будинку, яка була витрачена: ОСОБА_6 складає 36941,28 грн. та ОСОБА_1 було витрачено 30932 грн., загалом: 67873,28 грн.

Оскільки кошти, які були витрачені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на будівництво у загальному розмірі 67873,28 грн. були спільними коштами подружжя, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_21 на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина від вказаної суми, а саме 33936,64 грн. (67873,28 / 2) на відшкодування витрат на придбання будівельних матеріалів.

Також позивачем ОСОБА_1 надано розписки ОСОБА_17 , якими ОСОБА_1 підтверджує свої вимоги щодо оплати виконаних будівельно-монтажних робіт за період з 2004 по серпень 2007 року у розмірі 350000 доларів США (згідно реєстру т.1 а.с.49-51), які містяться в матеріалах справи (т.2 а.с.4-60).

В судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона у 2003 році приїхала у Київ та була запрошена ОСОБА_6 на роботу як інженер - будівельник для керівництва всіма будівельними роботами щодо будівництва домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала, що вона у період з березня 2004 року по липень 2007 року здійснювала нагляд за правильним веденням всіх будівельних робіт, керувала бригадами робітників, звітувала перед ОСОБА_6 за обсяги виконаних робіт, розподіляла заробітну плату серед робітників, закуповувала частину будівельних матеріалів. Всі будівельні роботи проводилися під її керівництвом. Зазначала, що вона проживала на будівництві у період з 2004- 2007 років, спочатку в будівельному вагончику, а потім у побудованій частині будинку. Пояснювала, що кошти на закупівлю будівельних матеріалів та на виплату заробітної плати робітникам їй надавав ОСОБА_6 , про що вона писала розписки. ОСОБА_5 на будівництві вона бачила один-два рази.

Колегія суддів відхиляє вказані розписки, як докази, які підтверджують понесені витрати на оплату виконаних будівельно-монтажних робіт по будівництву спірного домоволодіння, оскільки вони не містять інформації за якою адресою та які саме роботи і в якому обсязі проводилися безпосередньо ОСОБА_17 та іншими робітниками.

При цьому, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_17 дійсно проводилися розрахунки з робітниками за виконані будівельно-монтажні роботи, в тому числі акти виконаних робіт, відповідні договори на проведення будівельних робіт позивачем ОСОБА_1 не надано.

Доводи позивача про те, що спірний будинок був побудований за кошти ОСОБА_6 та про те, що ОСОБА_5 не мав відповідних доходів для будівництва вказаного будинку колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 з 1997 року працював в органах МВС, після виходу у відставку з 11 травня 2010 року працював на посаді ректора Одеського державного університету внутрішніх справ.

При цьому, ОСОБА_6 за життя було придбано значну кількість рухомого та нерухомого майна.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження розміру отриманих ОСОБА_6 під час роботи на вищевказаних посадах доходів та доказів того, що саме спірне домоволодіння було в повному обсязі побудовано за кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_1 суми понесених витрат на придбання будівельних матеріалів по будівництву домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалення в цій частині нового.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми понесених витрат на придбання будівельних матеріалів скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 компенсацію вартості 1/2 частини понесених витрат на придбання будівельних матеріалів у розмірі 33936 грн. 64 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: