Постанова

Іменем України

14 травня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6849/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Хоменко В.С.

від 18 лютого 2019 року

у справі №752/22432/18 Голосіївського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1

про встановлення факту перебування у шлюбно-сімейних відносинах,

заінтересована особа Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт перебування її з ОСОБА_2 у шлюбно-сімейних відносинах з вересня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті ОСОБА_2) в АДРЕСА_1.

Вказувала, що встановлення даного юридичного факту їй необхідно для отримання в медичному закладі документів про причину смерті ОСОБА_2

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права без повного зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що встановлення факту перебування у шлюбно-сімейних відносинах не породжує для заявника майнових прав.

Вказувала, що судом безпідставно не долучено до матеріалів справи та не розглянуто письмові докази, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю. Судом також безпідставно не розглянуто клопотання про виклик та допит свідків, які можуть підтвердити спільне проживання.

За вказаних обставин просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2019 та ухвалити нове про задоволення заяви у повному обсязі.

Крім того, в апеляційній скарзі заявник також просила долучити до матеріалів справи нові письмові докази та викликати в судове засідання свідків.

Заінтересована особа своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Заявник та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених в ній.

Заінтересована особа Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглядати справу без присутності представника відділу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для встановлення юридичного факту перебування у шлюбно-сімейних відносинах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями частини другої статті 293 ЦПК України визначено перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема пунктом 5 цієї частини передбачено, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту необхідно зясувати мету, для якої потрібно його встановлення.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 вказувала, що встановлення юридичного факту перебування у шлюбно-сімейних відносинах з ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, необхідно їй для отримання в Дочірньому підприємстві «Медичне науково-практичне обєднання «Медбуд» документів про причину смерті ОСОБА_2

Також, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник вказувала, що встановлення факту перебування у шлюбно-сімейних відносинах не повязане з будь-яким виникненням у неї майнових прав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 повідомлено про причину смерті ОСОБА_2 Так, листом №0-6297/125/5517 від 19.12.2017 Соломянське управління поліції ГУ НП у м. Києві за заявою ОСОБА_1 повідомило останню про те, що в ході проведення перевірки згідно офіційної відповіді, наданої Дочірнім підприємством Медичного науково-практичного обєднання «Медбуд» встановлено, зщо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на лікуванні в ДП «Медбуд» у відділенні інтенсивної терапії з 12.05.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2. Хворий потрапив до лікувального закладу з діагнозом: хронічне захворювання нирок, хронічний пієлонефрит, загострення макрогематургія. Анемія. Причина виписки з лікарні смерть. Причиною смерті ОСОБА_2 є гостра серцево-судинна недостатність. Хронічна хвороба нирок V ступеня. Під час надання медичної допомоги ОСОБА_2, лікуючими лікарями ДП «Медбуд» було дотримано чинних вимог клінічних протоколів та настанов, затверджених Міністерством здоровя України було (а.с. 9).

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що юридичний факт, який просить встановити заявник та мета встановлення такого факту, не породжують правових наслідків і від нього не залежить виникнення майнових прав у заявника, у звязку з чим відсутні правові підстави для задоволення заяви.

Крім того, як пояснила заявник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підставою звернення до суду із заявою стала її незгода із наданою поліцією інформацією щодо причин смерті ОСОБА_2

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи нових письмових доказів та виклик свідків, колегія суддів відхиляє заявлене клопотання, оскільки за приписами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції, з причин, що обєктивно не залежали від нього.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення заявника до суду першої інстанції з клопотанням про долучення письмових доказів. Згідно протоколу судового засідання від 18.02.2019 будь-яких клопотань заявником не заявлено та зазначено, що доповнення відсутні.

Заявник у відповідності до вимог процесуального закону не зверталася до суду першої інстанції із зауваженнями на протокол судового засідання від 18.02.2019 щодо його неправильності чи неповноти.

Матеріали справи також не містять доказів, що заявник не міг подати до суду першої інстанції вказані ним письмові докази з підстав, що обєктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в межах доводів заяви повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 14 травня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай