Справа № 362/2865/18
У Х В А Л А

іменем України

27 травня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Бублик Роман Васильович, ОСОБА_2 , на неправомірні дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

31.05.2018 року скаржник ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Бублик Роман Васильович звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії неправомірні дії державного виконавця, посилаючись на наступні обставини.

21 січня 2015 року державним виконавцем Сперкач Яною Олександрівною органу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 46132159 за виконавчим листом № 2/357/2359 виданим 15 грудня 2014 року Білоцерківським міськрайоним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно, починаючи з 13.05.2014 р. і до повноліття дитини.

28 квітня 2015 року державним виконавцем Цуберою Олесею Юріївною органу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції, була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

18 липня 2016 року старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС Фурман A.B. була винесена постанова про розшук майна боржника, а саме: транспортний засіб Citroen СЗ Picasso НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1

01 вересня 2016 року державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ Диптан A.B. була повторно винесена постанова про розшук майна боржника, а саме: транспортний засіб Citroen СЗ НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 суб`єкта господарювання ОСОБА_4 , який має сертифікат № 638 /16 , видану (видане) 17.08.2016, виданий Фонд Державного майна України (строк дії: 17.08.2019) на замовлення сутенера колишньої співмешканки, а не на замовлення виконавчої служби Василькова, надав Висновок про вартість автомобіля Citroen СЗ AI 6207 СХ в розмірі 265 470, 00 грн.

19 березня 2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу

державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романом Васильовичем до системи електронних торгів Міністерства Юстиції України SETAM був виставлений на реалізацію вище зазначений автомобіль за суму 199 102, 50 грн. тобто за значно нищію оцінкою ніж зазначено у висновку експерта.

Він, ОСОБА_1 вважає такі дії Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» розмір арештованого майна не повинен перевищувати розмір (так званого) боргу. Однак, начальник виконавчої служби Василькова порахував, що цей закон писаний не для нього, дозволив собі заарештувати його автомобіль і додатково все рухоме і нерухоме його майно, сукупність вартості яких перевищували розмір "боргу" в сотні разів. Його так званий корупційний борг в момент арешту автомобіля становив 12000 грн, а заарештований тільки його автомобіль коштував 665 000 грн.

Він неодноразово наголошував про це та будь які його звернення з даного приводу були проігноровані як державним виконавцем та і керівництвом виконавчої служби.

Замість вчинення дій передбачених Законом України "про виконавче провадження", державні виконавці які змінювались неодноразово, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження перевищуючи свої повноваження виконували забаганки стягучана, а саме ОСОБА_2

Оголошення в розшук і арешт автомобіля повинно бути повідомлено власнику автомобіля.

В результаті даної дії, в серпні 2016 року у трасі Київ-Одеса його автомобіль був незаконно затриманий в якому знаходилася його повнолітня дитина, який був примусово висаджений з автомобіля, перебуваючи в 37 градусну спеку 16 годин, зазнаючи надмірну стресове навантаження.

Він неодноразово звертався до начальника державної виконавча служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області зі скаргами на дії працівників виконавчої служби та з проханням зняти арешт з його автомобіля у зв`язку з повним погашенням заборгованості по аліментам та закрити виконавче провадження, але станом на сьогодні ця служба його звернення ігнорує і жодного разу він відповіді не отримав, арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого він є, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно ст. 36 закону про виконавче провадження, в розшук подається людина або майно в тому випадку, якщо він ховається або приховує арештоване майно. Його місце знаходження, проживання, реєстрації та роботи, а також місце знаходження автомобіля були відомі і ні він ні його автомобіль не ховалися. Подача в розшук його автомобіля не тільки є абсолютно протизаконним але і можна розцінювати цю дію ні інакше як виконання вимог торговців дітьми за передане винагороду або в примусовому порядку.

Згідно ст.57 закону про виконавче провадження, право на оцінку майна має тільки державний виконавець, а не зацікавлена сторона. При цьому, згідно з цією ж статті, оцінка майно в першу чергу повинна бути узгоджена зі власником майна, і тільки у разі недосягнення спільною домовленістю, приступати до залучення експерта, і то дане право має тільки державний виконавець, а не зацікавлена сторона. Його автомобіль з грубим порушенням всіх існуючих законів був оцінений не виконавчою службою, а ОСОБА_6 , який ніякого права на експертизу і оцінку його автомобіля не має.

Крім того, згідно з пунктом 3 даної статті, тільки державний виконавець має право повідомити власника майна про процедуру оцінки. В даному випадку, цю функцію на себе взяв ОСОБА_6 , який себе вважає наставником Васильківської виконавчої служби.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Беручи до уваги вище зазначену норму Закону державний виконавець при відкритті виконавчого провадження повинен був би з`ясувати чи підлягає виконанню рішення суду на його територіальному округу встановити дійсне місце знаходження боржника або основної його частини майна, як вбачається з паспорту громадянина ОСОБА_1 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За таких обставин державний виконавець на виконанні якого знаходиться дане виконавче провадження повинен був винести постанову про закриття виконавчого провадження та повернути виконавчий лист стягувачу і роз`яснити, що останній повинен звернутися до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яке розташоване за адресою: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Суворова, будинок 1. Він неодноразово наголошував про, це та будь які його звернення з даного приводу були проігноровані як державним виконавцем та і керівництвом виконавчої служби. Замість вчинення дій передбачених Законом України « Про виконавче провадження», державні виконавці які змінювались неодноразово, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження перевищуючи свої повноваження виконували забаганки стягувача, а саме ОСОБА_2 .

Звертає особливу увагу суду на факт грубого порушення законодавства України, а саме вище зазначеної норми Закону. На законодавчому рівні був встановлений порядок вчинення виконавчих дій. Відповідно до якого в межах суми заборгованості державний виконавець вчиняє виконавчі дії спочатку накладає арешт на кошти боржника якщо такі наявні на банківських рахунках, потім на заробітну платню, або інші доходи, а вразі їх не виявлення лише тоді на майно боржника. В супереч даному порядку державний виконавець перевищуючи свої службові повноваження вже через чотири місяці накладає арешт на майно боржника не впевнившись в тому, що у останнього відсутні будь які грошові заощадження або інші доходи і навіть тоді коли боржник добровільно повідомляє, що він виконує рішення суду, він особисто відкрив рахунок в банку на ім`я свого сина та регулярно перераховує туди кошти і заборгованість по аліментах відсутня державний виконавець не бере до уваги дані твердження боржника підкріпленні документально, не скасовує постанову про розшук майна боржника, а продовжує виконувати, злочинний намір стягувача незаконного заволодіння транспортним засобом боржника.

Просив суд визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романа Васильовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 46132159 від 21.01.2017 року неправомірною, скасувати її та повернути виконавчий лист стягувачу, зобов`язати державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романа Васильовича скасувати постанову про розшук майна боржника, зобов`язати керівника спеціального майданчику тимчасового зберігання транспорту № 8, що розташовано за адресою: м. Одеса, Тираспільське шосе, 24-Б, вказаний майданчик підпорядковується ДП МВС України "Інформ -Ресурси", юридична адреса: м. Київ, Військовій проїзд, 8. повернути ОСОБА_1 автомобіль Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 ( а.с. 2-6 ).

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду від 02.06.2018 року цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції ухвалено передати на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю ( а. с. 41-42 ).

Постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2018 року без змін ( а. с. 80-81 ).

У зв`язку з заявою про самовідвід ( а. с. 101-102 ) та постановлення з цього приводу ухвали від 14 січня 2019 року ( а. с. 103-104 ), протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, визначено суддю Орєхова О.І. ( а. с. 105 ).

Ухвалою судді від 23 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 , особа на рішення якої подається скарга: державний виконавець органу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Бублик Роман Васильович на неправомірність дій державного виконавця. Також, постановлено витребувати з Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області матеріали виконавчого провадження № 46132159 від 21.01.2015 року ( а. с. 106-107 ).

Ухвалою суду від 01.02.2019 року залучено до участі у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Бублик Роман Васильович про визнання постанови неправомірною в якості заінтересованої особи стягувача по виконавчому провадженню № 46132159 ОСОБА_2 ( а. с. 119-120 ).

06.03.2019 року за вх. № 8933 судом отримана уточнена скарга на неправомірність дій державного виконавця ( а. с. 136-146 ), однак не була прийнята судом, так як не була підписана скаржником ОСОБА_1 ( а. с. 146 ).

Справа неодноразова відкладалася з різних підстав.

18 березня 2019 року за вх. № 10226 судом отримано на виконання ухвали суду від Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на диску збережені файли матеріалів виконавчого провадження ( а. с. 151-153 ).

22.04.2019 року за вх. № 15017 на адресу суду надійшли пояснення з боку представника скаржника - адвоката Щербини Є.Є., в яких просить визнати дії державних виконавців Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при здійсненні виконавчого провадження ВП № 46132159 по стягненню з ОСОБА_1 аліментів - незаконними та визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романа Васильовича щодо реалізації транспортного засобу - автомобіля Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 - незаконними ( а. с. 167-178 ).

До матеріалів справи долучено роздруковані з диску матеріали виконавчого провадження ( а. с. 179-250 ).

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та його адвокат - Щербина Є.Є. не з`явилися, направляючи на адресу суду пояснення, адвокат Щербина Є.Є. просив розглянути справу без участі скаржника та його представника ( а. с. 178 ).

Заінтересована особа державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Роман Васильович в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення ( а. с. 166 ), з якого вбачається, що вказану судову повістку про слухання справи на 27.05.2019 року о 17 годині було отримано ще 23.04.2019 року.

27.05.2019 року судом отримано заперечення, в яких просили суд відмовити скаржнику в задоволенні скарги, а провадження закрити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомленою, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила відмовити скаржнику в задоволенні скарга, так вважає, що з боку державних виконавців не було порушень.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Частиною 2 статті 450 ЦПК України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2014 року, яким було вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бехшахр , Іран, зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 13.05.2014 року і до повноліття дитини, 15 грудня 2014 року було видано виконавчий лист ( а. с. 181-182 ).

В зазначеному виконавчому листі, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у розділі адреса ( постійне або останнє місце проживання ) боржника зазначено: АДРЕСА_3 ( а. с. 182 ).

З матеріалів виконавчого провадження ( а. с. 179-250 том 1, та а. с. 1-9 том 2 ) вбачається, що 21.01.2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служб Васильківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно відповідей з ПФУ та ДФС боржник дохід не отримує.

22.01.2015 року надійшов витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і згідно якого, належне на праві власності манно у боржника відсутнє.

Згідно довідки-розрахунок від 22.01.2015 року заборгованість по аліменти станом на 22.01.2015 року складає 22500 грн.

22.01.2019 року боржнику направлено вимогу з`явитись на прийом до державного виконавця 31.01.2015 року, у вказану дату боржник не з`явився та про причину неявки не повідомив.

Згідно відповіді з Держземагенства від 28.05.2015 року земельних ділянок за боржником не виявлено.

28.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження та направлено сторонам.

02.06.2015 року сторонам виконавчою провадження направлено довідку-розрахунок, згідно якої заборгованість станом на 02.06.2015 року становить 32500.00 грн.

05.07.2015 року боржнику направлено вимогу з`явитись на прийом до державного виконавця 15.07.2015 року та попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

15.07.2015 року під час особистою прийому державним виконавцем з боржником проведено профілактичну бесіду та отримано письмове пояснення щодо невиконання рішення суду.

01.09.2015 року до Васильківського відділу ДВС надійшла відповідь з Центру надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Васильків та Васильківського району при УДАІ УМВС України в Київській області, згідно якої за боржником зареєстровано автомобіль СITROEN СЗ, номерний знак А16207СХ .

01.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук вищевказаного майна боржника.

Згідно довідки-розрахунок від 17.08.2016 року аліменти боржником жодного разу не були сплачені, заборгованість станом на 01.08.2016 становить 67500.00 грн.

30.10.2016 року до Васильківського відділу ДВС надійшло повідомлення Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Одеса від 12,10.2016 року, згідно якої розшукуваний автомобіль затримано та доставлено на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспорту № 8 за адресою: м. Одеса. Тираспольське шосе 31 А.

08.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про доручення щодо проведення опису розшукуваного автотранспортного засобу боржника та направлені Малиновському відділу ДВС м. Одеса за адресою м. Одеса, вул . Генерала Петрова. 42.

19.01.2017 року до Васильківського ВДВС надійшла постанова про розшук та арешт майна автомобіля CITROEN СЗ, номерний знак НОМЕР_1 .

23.01.2017 року копію акту опису а решту направлено боржнику для відома.

04.04.2017 року боржнику направлено копію Звіту про оцінку майна від 03.04.2017 року, згідно якої вартість автомобілю становить 283080.00грн.

У зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів, проведено електронні торги щодо арештованого майна та відбулися лише з третього разу, двічі проводилась уцінка майна та згідно протоколу №325540 ціна продажу на третіх електронних тортах, шо відбилися 09.04.2018 року становила 199102.50 грн.

Згідно довідки-розрахунок від 15.05.2018 року аліменти боржником жодною разу добровільно сплачено не було, заборгованість станом на 01.05.2019 року становить 122500.00 грн. та 16.05.2018 року сума в розмірі 125 500 грн. перераховано на рахунок стягувача.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у листопаді та грудні 2018 року державним виконавцем на рахунок стягувача було перераховано з депозитного рахунку із залишку коштів від продажу автомобіля у сумі 7500,00 грн.

Згідно довідки-розрахунок від 29.01.2019 року заборгованість станом на 31.12.2018 року становить 9032.25грн.

08.02.2019 року державним виконавцем на рахунок стягувача було перераховано з депозитного рахунку із залишку коштів від продажу автомобіля, ще 10000.00 грн. та 12.03.2019 року 8315,47 грн.

З вищенаведеного вбачається, що стягувач отримав повністю суму від продажу автомобіля в рахунок погашення аліментів.

Згідно довідки-розрахунку від 01.05.2019 року станом на 30.04.2019 року аліментів нараховано 149032,25 грн. та перераховано з депозитного рахунку Васильківського ВДВС від продажу автомобіля 149315.47 грн.

Звертаючись зі скаргою на дії державних виконавців Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та визнання такі дії незаконними, скаржник вважає, що при здійснені виконавчого провадження, останніми були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме в тому, що виконавчі дії проводилася не за місцем реєстрації та проживання скаржника, що не входило до компетенції вказаної виконавчої служби, при проведенні оцінки та реалізації арештованого майна, яке належить скаржнику також були допущені порушення процедури, що в подальшому належний скаржнику автомобіль був реалізований за заниженою оцінкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Завданням державної виконавчої служби, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Згідно з даним Законом примусове виконання рішень у порядку, передбаченому законом, покладається на державних виконавців районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби, якими є начальник, заступник начальника, старший державний виконавець, державний виконавець районного, міського (міста обласного значення), районного у місті відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ( надалі - Закон ) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Частиною 1 статті 20 цього Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно ч. 5 статті 20 Закону у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з`ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу ( редакція Закону від 2010 року зі змінами у 2013 році ).

Такі ж самі вимоги містить і ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державними виконавцями Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вчинялися з 2015 року по 2018 рік різні виконавчі дії, також і встановлення місця реєстрації та проживання боржника, наявність доходів та майна.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 11.11.2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований з 30.06.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 196 ).

Жодних відомостей щодо наявного майна боржника у м. Васильків, виконавче провадження не містить, як не містить і відомостей про місце роботи.

Отже, державний виконавець, в проваджені якого на той час перебували матеріали виконавчого провадження після отримання відомостей повинен був у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надіслати виконавчий документ за місце проживання та реєстрації боржника.

В порушення зазначених норм Закону, виконавче провадження залишилося у відомстві Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області та державними виконавцями продовжувалися вчинятися виконавчі дії.

Тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга скаржника в частині визнання незаконними дії державних виконавців Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при здійсненні виконавчого провадження ВП № 46132159 по стягненню з ОСОБА_1 аліментів є такою, що підлягає до задоволення, оскільки виконавчі дії проводилася державними виконавцями вказаного відділу ДВС в супереч вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме не за місцем реєстрації та проживання боржника після отримання відомостей з адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області.

Водночас, суд відхиляє доводи скаржника, стосовно того, що відкриття провадження № 46132159 було здійснено незаконно державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, оскільки з виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 15 грудня 2014 року ( а. с. 181-182 ) вбачається, що в ньому у розділі адреса ( постійне або останнє місце проживання ) боржника зазначено: АДРЕСА_3 ( а. с. 182 ).

Стосовно вимог скаржника в частині визнати незаконними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романа Васильовича щодо реалізації транспортного засобу - автомобіля Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Звертаючись з вищевказаною скаргою до суду в цій частині скаржник зазначає, що в порушення норм діючого законодавства, належний йому автомобіль був реалізований за заниженою оцінкою, без додержання необхідної процедури та вимог, а саме: статтею 48 та п. 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», а також вважає, що мале місце порушення з боку державного виконавця при призначені суб`єкта оціночної діяльності прі винесенні відповідного рішення, а також порушено його право на ознайомлення зі звітом про оцінку майна та можливістю його оскарження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є з`ясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, а також, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових, як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження цими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Обов`язки державних виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Вказані положення закону узгоджуються із роз`ясненнями пункту 24 Постанови № 6 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до яких у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання (згідно із частиною першою статті 14 Закону про виконавче провадження).

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону про виконавче провадження).

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац другий частини третьої статті 57 Закону про виконавче провадження).

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон про оцінку майна).

Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (частина перша статті 5 Закону про оцінку майна).

Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця (частина третя статті 20 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм права, незважаючи на вибір суб`єктом оціночної діяльності методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

За змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року, справа № 914/881/17.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права свідчить про те, що у випадку, коли учасник виконавчого провадження не погоджується зі звітом суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна, вказаний звіт підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України, оскільки визначення оцінки нерухомого майна, що підлягає продажу в процесі примусового виконання судового рішення, є процесуальною дією, яка вчиняється державним виконавцем у відповідності до вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження того факту, що з боку державного виконавця Бублик Р.В. було порушення вимог чинного законодавства в частині залучення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна.

До того ж, не встановлено в судовому засіданні, що скаржник не погоджувався зі звітом про оцінку майна та оскаржував його.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено того, що з боку боржника оскаржувалися до суду і самі електронні торги.

Посилання скаржника на те, що статтею 48 та пунктом 3 статті 50 Закону «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) передбачено, що розмір арештованого майна не повинен перевищувати розміру боргу та боржник має право запропонувати співрозмірний з розміром боргу предмет для його погашення, арешт майна повинен узгоджуватися зі власником майна не заслуговують на увагу суду, так як зазначеними нормами Закону, на які посилається скаржник вказане не зазначено.

Скаржник звертаючись до суду зі скаргою посилається на те, що з боку державного виконавця Бублик Р.В. при реалізації майна, реалізація відбулась за значно нижчою ціною ніж зазначено у висновку експерта, а саме за ціною 199 102,50 гривень, хоча у висновку вказано вартість автомобіля складає у сумі 265 470 гривень.

Встановлено, що реалізація майна - автомобіля Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 на електронних торгах відбулося не з першого разу.

З наявних в матеріалах виконавчого провадження вбачається, що дійсно електронні торги не відбулися з першого разу та в отриманих судом запереченнях, державний виконавець наголошував також на тому, що реалізація арештованого майна відбулася лише з третього разу.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Отже, посилання скаржника щодо того, що продаж арештованого майна було реалізовано за нижчу ціну ніж у висновку експерта не заслуговують на увагу, оскільки мале місце уцінка майна - автомобіля Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 , так як реалізація автомобіля на електронних торгах відбулася не з першого разу.

Тому, державним виконавцем та ДП «СЕТАМ» були дотримані вимоги ст. ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку уцінки майна.

Встановлено, що розшук, арешт та подальша реалізація майна боржника відбувалася у відповідності до вимог чинного законодавства у зв`язку з тим, що з боку скаржника не виконувалося рішення суду щодо сплати аліментів та останній мав заборгованість.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в частині визнання незаконними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романа Васильовича щодо реалізації транспортного засобу - автомобіля Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги на, рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч. 1 та ч.4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження до суду; рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 26, 57, 61, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 18, 81, 89, 130, 263, 448-451 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Бублик Роман Васильович, ОСОБА_2 , на неправомірні дії державного виконавця, - задовольнити частково.

Визнати дії державних виконавців Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при здійсненні виконавчого провадження ВП № 46132159 по стягненню з ОСОБА_1 аліментів, - незаконними.

В частині визнання незаконними дій державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бублик Романа Васильовича щодо реалізації транспортного засобу - автомобіля Citroen СЗ Picasso, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення ( враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України ). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов