Справа №601/351/19
Провадження № 2/601/285/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. Позивач обґрунтовує позов тим, що 10 березня 2018 року відповідач ОСОБА_2 набув в порядку спадкування право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . 10 березня 2018 року відповідач зобов`язався повернути позивачу кошти в сумі 35 000 гривень за частку успадкованого майна до 15 липня 2018 року, про що було складено розписку. Відповідач гроші не повертає, а тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 35 000 гривень.

18 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву. Вважає, що позов безпідставним та необґрунтований, оскільки згідно процедури поділу спадкового майна, він набув в порядку спадкування право власності на батьківський житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті брата ОСОБА_3 , сином якого є позивач. Він надав розписку про те, що кошти в сумі 35 000 грн. за частку успадкованого майна зобов`язався повернути йому до 15 липня 2018 року, після продажу будинку. Але це є не боргова розписка за договором позики, а просто розписка для підтвердження його добросовісних намірів щодо повного розрахунку з позивачем після реалізації будинку.

26 березня 2019 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказаний позов визнає частково.

Суд, дослідивши надані докази, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до договору про зміну черговості одержання права на спадкування від 10 березня 2018 року ОСОБА_2 , який є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено черговість одержання права на спадкування для ОСОБА_2 Після укладення договору ОСОБА_2 набув право на спадкування майна разом із спадкодавцем першої черги ОСОБА_1

Згідно договору про поділ спадкового майна від 10 березня 2018 року ОСОБА_2 набув в порядку спадкування право власності на житловий будинок загальною площею 76,0 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно розписки від 10 березня 2018 року відповідач зобов`язався повернути позивачу кошти в сумі 35 000 гривень за частку успадкованого майна (будинок в с АДРЕСА_2 Казмірі) до 15 липня 20 року.

З претензії-вимоги від 10 березня 2018 року вбачається, що позивач надіслав на адресу ОСОБА_2 вимогу про повернення в 10-денний термін основної суми боргу згідно розписки від 10 березня 2018 року.

Згідно повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 звернувся до Начальника Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, з приводу заволодіння, шляхом обману, належним йому спадковим майном, житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 Рівненської АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області від 29 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 по факту несплати грошових коштів ОСОБА_2 за спадщину, рекомендовано звернутися в суд в цивільно-правовому порядку.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2018 ОСОБА_2 видав позивачу розписку наступного змісту:

«Я, ОСОБА_2 , що проживаю в АДРЕСА_4 даю дану розписку в тому, що кошти в сумі 35 т. гр..(тридцять п`ять тисяч гривень за частку успадкованого майна, будинок в с.Казьмірі) зобов`язуюсь повернути ОСОБА_1 до 15.07.20).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 13.12.2017, винесеної за результатами розгляду справи № 309/3458/14-ц, за яким за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

З тексту розписки не вбачається, що відповідач отримав у позивача грошові кошти у борг та зобов`язався у зв`язку з цим повернути таку ж суму грошових коштів.

Оскільки у наведеному вище тексті розписки відсутні всі істотні умови договору позики, зокрема про отримання відповідачем грошових коштів у власність та зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), ст. 1046 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку не було доведено факт укладення між сторонами договору позики, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 81, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2019 року.

Головуючий