КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3203/19
Провадження № 2-з/552/22/19
У Х В А Л А

06.06.2019 року м.Полтава

Київський районний суд м. Полтава в складі судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань Рибальченко О.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019 року в провадження судді Київського районного суду м. Полтави Миронець О.К. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних за прострочення повернення коштів. Разом із даною позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову по даній справі, а саме позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме житловий будинок загальною площею 36,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,186 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0941 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення.

Суд, дослідивши надані докази та вивчивши заяву про забезпечення позову приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідність забезпечення позову обгрунтовується тим, що на день звернення до суду з позовом відповідач не повертає гроші, відмовляється це робити в позасудовому порядку та може продати належне йому майно.

Сума позову складає 551556 гривень, позивач просить накласти арешт на житловий будинок загальною площею 36,2 кв.м., земельну ділянку площею 0,186 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0941 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. При цьому орієнтовна вартість майна на яке просить накласти арешт позивач не вказано, що унеможливлює визначити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Керуючись ст.150 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільно процесуальним Кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом 15 днів з дня її проголошення.

Текст ухвали складено та підписано 06.06.2019 року.

Суддя Миронець О.К.