Справа № 352/95/18
Провадження № 22-ц/4808/640/19
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , обслуговуючого кооперативу ЖБК «Радислав» про визнання недійсним кооперативного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Хоминець М.М. 21 лютого 2019 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якої складено 22 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , обслуговуючого кооперативу ЖБК «Радислав» про визнання недійсним кооперативного договору. Просив визнати недійсним кооперативний договір №81 від 17.11.2014 року, укладений між ЖБК « Радислав » та ОСОБА_3 (а.с.1).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с.90-91).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постановляючи ухвалу, суд вказав, що позивач не з`явився в судові засідання 12.12.2018 року та 21.02.2019 року, не повідомивши причини неявки. Однак, він не міг бути присутнім в судовому засіданні 12.12.2018 року, оскільки перебував у Республіці Польща на роботі, тобто з поважних причин не з`явився в судове засідання. Вважає, що оскаржуваною ухвалою суд позбавив його на справедливий судовий розгляд. З цих підстав просить скасувати ухвалу суду (а.с.101).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 зазначила, що оскаржувана ухвала є законною, обгрунтованою, постановленою на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи. На переконання представника відповідача, посилання апелянта як на причину неявки в судове засідання перебування за межами території України є необґрунтованим та безпідставним. Позивач та його представник належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи на 12.12.2018 року, однак не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки. У зв`язку з цим судове засіданні було відкладене на 21.02.2019 року, про що суд належним чином повідомив позивача. Оскільки позивач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання, суд постановив законну та обґрунтовану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без зміни.

Вислухавши апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з положень п.3 частини 1 статті 257 ЦПК України, встановивши, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з`явився в судові засідання, що відбулися 12.12.2018 року та 21.02.2019 року, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не направили, дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У позовній заяві позивачем зазначена його поштова адреса АДРЕСА_1 , додатково суд направляв позивачу поштову кореспонденцію також на АДРЕСА_2, а також його представнику за адресою, зазначеною у довіреності на представництво інтересів.

Поштова кореспонденція, направлена представнику позивача, поверталася суду з відміткою про непроживання його за зазначеною адресою (а.с.82).

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче судове засіданні на 23.03.2018 року (а.с.20-21).

В судове засідання 23.03.2018 року з`явилися позивач ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_7 (а.с.33-34). Розгляд справи відкладено на 03 травня 2018 року, про що сторони повідомлені під розписку (а.с.35).

03 травня 2018 року розгляд справи відкладено на 14.06.2018 року у зв`язку з неявкою позивача (а.с.37).

На адресу суду повернулося повідомлення із зазначенням «неправильно зазначена адреса одержувача ОСОБА_1 » (а.с.40-42). Розгляд справи відкладено на 30.08.2019 року.

30.08.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив судове засідання, призначене на 30.08.2019 року, провести за його відсутності (а.с.55).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду на 09.10.2019 року (а.с.60-61). Зазначеної дати судове засідання відбулось за участю позивача та його представника (а.с.72-73), та за клопотанням представника позивача оголошено перерву до 12 грудня 2019 року, про що у розписці розписалися позивач та його представник (а.с.74-75).

Однак, в судове засідання 12.12.2019 року позивач та його представник не з`явилися без поважних причин. Розгляд справи відкладено на 21 лютого 2019 року (а.с.77).

Позивач ОСОБА_1 про відкладення справи на 21.02.2019 року був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу особисто 08.02.2019 року (а.с.84).

Однак, в судове засідання 21.02.2019 року ні позивач, ні його представник не з`явилися.

Таким чином, позивач про дату, час та місце судових засідань, призначених судом на 12 грудня 2018 року та 21 лютого 2019 року були повідомлені судом першої інстанції завчасно та належним чином.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до Параграфу 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тобто розуміння статті 6 Конвенції зводиться до того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки у судове засідання закріплений і у національному законодавстві (стаття 131 ЦПК України).

Тому доводи апеляційної скарги про те, що 12.12.2018 року позивач не міг бути присутнім в судовому засіданні з підстав перебування в Республіці Польща, не заслуговують на увагу, оскільки він суд не повідомив і не забезпечив явку у судове засідання його представника.

Отже, установивши, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду справи, проте позивач та його представник двічі не з`явились, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду позивач не подавали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов без розгляду відповідно до вимог ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський