Справа № 617/1477/17
Провадження № 2/617/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вовчанську Харківської області у загальному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, ОСОБА_2, Державного реєстратора відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко Оксани Миколаївни про визнання недійсним рішень, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області (далі - Рада), ОСОБА_2, Державного реєстратора відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко О.М. про визнання недійсним рішень, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_11, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею 1/6 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку «А-1» з верандою літ «а» та надвірних будівель та споруд: гараж літ. «Г», навіс «Н», сараю літ. «В», та літньої кухні літ. «Б», що підтверджується рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру. Крім неї співвласниками домоволодіння є: 1/6 частини ОСОБА_3, 1/6 частини ОСОБА_11 на підставі рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року, 1/2 частини ОСОБА_5 на підставі рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року. Земельна ділянка на якій розташовані належне їм домоволодіння перебуває в комунальній власності. Вона набула права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька, отже до неї перейшло право користування земельною ділянкою. У травні 2017 року вона дізналась, що земельна ділянка, на якій розташовані належні їй надвірні будівлі приватизована ОСОБА_2 Рішенням ХІ сесії VII скликання Ради №148-VII від 12 серпня 2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передано у власність ОСОБА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням Ради №242-VII від 25 січня 2017 року до п. 2 вищевказаного рішення внесені зміни до кадастрового номеру. Погодження меж при передачі їй земельної ділянки не проводилось. Зазначені рішення порушують її права землекористувача, обмежуються її права на користування надвірними будівлями та спорудами, часткою на праві власності на які вона володіє, оскільки вони знаходяться на земельній ділянці, яка передана у власність ОСОБА_2 Оскільки вказані рішення стали підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, то рішення про державну реєстрацію права власності також підлягає скасуванню. Просила визнати недійсним рішення ХІ сесії VII скликання Ради № 148-VII від 12 серпня 2016 року із змінами внесеними рішенням Ради № 242-VII від 25 січня 2017 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передано у власність ОСОБА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6:0045, площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33881800 від 16 лютого 2017 року, на підставі якого внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 216.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.п. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року ОСОБА_11 виключено з переліку третіх осіб, у зв'язку зі смертю.

Позивач заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Позивач зазначила, що рішення Ради порушують її права землекористувача, обмежуються її права на користування надвірними будівлями та спорудами, часткою в праві власності на які вона володіє.

Представник відповідача Ради в судове засідання не з'явилась сповіщалась судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. У наданих суду запереченнях зазначила, що позовна заява є безпідставною, оскільки підстав для відмови ОСОБА_2 у наданні земельної ділянки не було. Рішення Ради від 14 квітня 2016 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. У пояснювальній записці проекту землеустрою зазначено, що на земельній ділянці розташовані тимчасові господарські споруди. Оскільки об'єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці за класом наслідків не належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, надання копій правовстановлюючих документів на них не потрібно. Станом на 12 серпня 2016 року ніхто право власності чи користування на прилеглу землю по АДРЕСА_2 не набув, тому межі ділянки для відведення індивідуального садівництва узгоджувала сільська рада. Рішенням ради від 12 серпня 2016 року земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2, а оскільки кадастровий номер був зафіксований не повністю, рішенням № 242 від 25 січня 2017 року були внесені відповідні зміни у рішення Ради від 12 серпня 2017 року. Інформація про походження гаражу, навісу, кухні у сільській раді відсутня. Жодна особа у встановленому законом порядку власність на гараж та прилеглі до нього господарські споруди не засвідчила. Відсутність інформації про господарські будівлі у погосподарських книгах та відсутність правовстановлюючих документів на ці об'єкти свідчить про самовільну забудову споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Вважає, що права ОСОБА_1 порушені не були. Просила позовну заяву залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. У наданих суду запереченнях зазначила, що у квітні 2016 року рішенням Ради № 102-VII їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки для індивідуального садівництва, без права на забудову, за адресою: АДРЕСА_2. На дату даного рішення, а також рішення Ради № 148-VII від 12 серпня 2016 року про затвердження проекту землеустрою та передачі їй земельної ділянки суміжна земельна ділянка перебувала в комунальній власності. Її земельна ділянка передувала в комунальній власності, та не використовувалось позивачем та третіми особами. Право власності у позивача на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 виникло з моменту державної реєстрації 14 квітня 2017 року. На дату 12 серпня 2016 року ні позивач, ні треті особи не мали у користуванні земельної ділянки, ні мали права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Права позивача та третіх осіб порушені не були. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 під час судового розгляду заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила про їх безпідставність та необґрунтованість.

Відповідач, державний реєстратор відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко О.М. у судове засідання не з'явилась, сповіщалась судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надала суду пояснення у яких зазначила, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта держаної реєстрації прав або нотаріуса. Разом із заявою подаються оригінали документів, необхідних для реєстрації прав. За результатом розгляду заяви та документів, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Законодавством чітко визначено процедуру внесення змін та скасування записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Просила вирішити справу відповідно до норм діючого законодавства, розглядати без її участі.

Третя особа ОСОБА_3 під час судового розгляду просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, справи розглядати без його участі.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 під час судового розгляду просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та витребуване судом наглядове провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням Ради № 102-VII від 14 квітня 2016 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки для індивідуального садівництва, без права на забудову, орієнтовною площею 0,12 га для передачі безоплатно у власність, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на території Ради.

Рішенням ХІ сесії VII скликання Ради № 148-VII від 12 серпня 2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передано у власність ОСОБА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Ради № 242-VII від 25 січня 2017 року до п. 2 вищевказаного рішення внесені зміни до кадастрового номеру, передано у власність ОСОБА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7, площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16 лютого 2017 року за № 80472863, державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_7, площею 0,12 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, за власником ОСОБА_2 здійсненна державним реєстратором 13 лютого 2017 року.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року по справі № 617/885/16-ц було частково задоволено позов ОСОБА_3, зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_11 - задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_11 право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», загальною площею, 41,4 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», яки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 07 червня 2017 року за № 80990712, 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, 24 квітня 2017 року зареєстрована за ОСОБА_3, 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, 14 квітня 2017 року зареєстрована за ОСОБА_11, 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, 14 квітня 2017 року зареєстрована за ОСОБА_1, 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 21 вересня 2016 року зареєстрована за ОСОБА_5

Постановою апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2018 року апеляційну скаргу на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року задоволено частково. Рішення в частині визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_11 права власності в порядку спадкування за законом на гараж літ. «Г», навіс літ. «Н», сарай літ. «В», літню кухню літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

31 серпня 2016 року Вовчанським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_5 до виконкому Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. За ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», загальною площею, 41,4 кв.м. та житловою площею 12,2 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами: гараж літ. «Г», навіс літ. «Н», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Б», який розташований по АДРЕСА_1 після смерті батька, ОСОБА_16, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року, рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області 20 липня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до даних договору дарування від 29 липня 2017 року, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності на подаровану частину зареєстровано за ОСОБА_2 29 липня 2017 року.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом в) ч. 3 та ч. 4 ст. 116 ЗК України передбачена безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян, яка провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частина 6 вказаної статті закріплює, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 122 ЗК України до повноваження сільський, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відносяться землі комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як встановлено під час судового розгляду, за позивачем рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року визнано право власності на 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Державна реєстрація права власності на вказане майно здійснена 14 квітня 2017 року. 16 квітня 2018 року постановою апеляційного суду Харківської області право власності на надвірні будівлі та споруди: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б» скасовано.

Відповідач ОСОБА_2 до Ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_2, звернулася 14 січня 2016 року. Рішенням сільської ради № 102-VII від 14 квітня 2016 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Рішенням ХІ сесії VII скликання Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 148-VII від 12 серпня 2016 року проект землеустрою затверджено та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,1200 га, за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням №242-VII від 25 січня 2017 року до п. 2 вищевказаного рішення внесені зміни до кадастрового номеру. Право власності зареєстровано 12 лютого 2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виділ земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_6:0045, площею 0,12 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 відповідачу ОСОБА_2 був здійснений Радою відповідно до вимог діючого законодавства. Рішення ХІ сесії VII скликання Ради №148-VII від 12 серпня 2016 року із змінами внесеними рішенням Ради № 242- VII від 25 січня 2017 року винесені до набуття права власності позивачем на частку спадкового житлового будинку та надвірних споруд гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», право на які у подальшому скасовано.

Враховуючи, що позивач набула право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 після прийняття спірних рішень Ради, суд вважає, що останні на час їх прийняття не порушували права позивача, були прийнятті в межах повноважень органу місцевого самоврядування, а тому позовні вимоги щодо визнання рішення Ради недійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про скасування рішення державного реєстратора, вони також не підлягають задоволенню, оскільки останні є похідними від первісних позовних вимог.

Як зазначено у ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, ОСОБА_2, Державного реєстратора відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко Оксани Миколаївни про визнання недійсним рішень, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Вовчанський районний суд Харківської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_8, ідент. номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3.

Відповідач - Рубіжненська сільська рада Вовчанського району Харківської області, адреса місцезнаходження: Харківська область, Вовчанський район, с. Рубіжне, вул. Зарічна, 1-а.

Представник відповідача Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області - Долина Катерина Василівна, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_9, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент. номер НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_5.

Представник відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, паспорт серії НОМЕР_10, адреса проживання: АДРЕСА_6.

Відповідач - Державний реєстратор відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко Оксани Миколаївни, місцезнаходження: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Соборна, 75.

Третя особа - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, іден. номер НОМЕР_3, адреса проживання: АДРЕСА_5.

Третя особа - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, іден. номер НОМЕР_4, адреса проживання: АДРЕСА_7.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_10, іден. номер НОМЕР_5, адреса проживання: АДРЕСА_7.

Суддя -