Справа № 180/293/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 травня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Янжули О.С.
при секретарі Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/293/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
14 лютого 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона, відповідно до договору дарування від 11.10.2002 року, являється власницею квартири АДРЕСА_1 .
Відповідач по справі, ОСОБА_2 , це її син, який зареєстрований у вказаній квартирі з 12.12.2003 року по теперішній час, однак фактично в ній з осені 2005 року не проживає, оскільки постійно проживає у цивільному шлюбі з жінкою за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає до теперішнього часу.
Його особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує, ніяких перешкод у проживанні відповідача в квартирі нею не чинилося, це було його особисте бажання жити окремо від матері.
У зв`язку з реєстрацією в квартирі відповідача ОСОБА_2 вона позбавлена можливості оформити субсидію. Крім того, розмір комунальних платежів та право на субсидію залежить від кількості зареєстрованих у помешканні осіб і зазначені витрати в даному випадку несе вона, як власник квартири, що значно впливає на її матеріальний стан. Відповідач обіцяв їй знятися з реєстрації у добровільному порядку, однак цього не зробив, на даний вони з ним не спілкуються взагалі, тому за захистом своїх прав та інтересів вона вимушена звернутись до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача Левченко А.В. надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити
Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку.
Представник Марганецької міської ради у судове засіданні не з' явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 107 ЖК України передбачено, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Судом встановлено, що позивач, на підставі договору дарування квартири від 11 жовтня 2002 року, є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 11 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А ( а.с. 4).
Відповідач по справі ОСОБА_2 , приходиться позивачу сином, якого вона прописала у вказаній квартирі 12.12.2003 року.
З осені 2005 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, однак значиться в ній зареєстрованим, що підтверджується копією домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку 9-26 по Ювілейному кварталу в м АДРЕСА_3 ( а.с.5-6) та довідкою про склад сім`ї від 14.02.2019 року, виданою «Житлово-будівельним кооперативом ДУ № 1» м. Марганець (а.с. 9).
У зв`язку з реєстрацією в квартирі відповідача ОСОБА_2 , позивач позбавлена можливості оформити субсидію та позбавлена можливості розпоряджатися на власний розсуд квартирою, що є перешкодою у володінні, розпорядженні майном на власний розсуд. Крім того, розмір комунальних платежів та право на субсидію залежить від кількості зареєстрованих у помешканні осіб і зазначені витрати в даному випадку несе позивач, як власник квартири, а тому за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду.
Актом від 14 лютого 2019 року, затвердженого, затвердженого головою «ЖБК ДУ 3 1» Гіль ОСОБА_3 . та підписами сусідів підтверджується, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , однак понад 3-х років в ній не проживає. ( а.с.7).
Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також і довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 06.03.2019 року ( а.с.15).
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Статтею ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом.
Згідно положень ст. ст. 64, 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач мав можливість користуватися спірним житловим приміщенням, позивачем ніяких перешкод у проживанні відповідача у квартирі не чинилося, майно та речі відповідача у квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.
На підставі викладеного та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнавши відповідача втратившим право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,10,12,13,19,28,76,81,141,247,258,259,263-265,274-277,280-283,
289,354-355 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовільнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
( паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , (паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула