Справа № 148/1426/18
Провадження № 22-ц/801/947/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С.В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуСправа № 148/1426/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року, постанову у складі судді Ковганич С.В. в м. Тульчин, повний текст ухвали складено 15 березня 2019 року,

у справі за скаргою ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_1 , на рішення старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за участю Тульчинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся у суд зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, за участю Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (далі - Т РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області).

Скарга обґрунтована тим, що 07 серпня 2018 року під час ознайомлення представника боржника із матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-955, виявлено, що в матеріалах міститься постанова державного виконавця Дерев`яги О.П. від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої з останнього стягують 50 % із його доходів до погашення заборгованості, яка станом на 01 березня 2018 року становить 81750,02 грн.

Вказує, що зазначена постанова є незаконною та такою, що порушує його права і винесеною із порушенням норм чинного законодавства, оскільки в порушення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не повідомлено боржника про початок примусового виконання рішення суду.

Інші документи виконавчого провадження зокрема : виконавчий лист, розрахунок заборгованості по аліментах від 01 липня 2015 року, відповідь на запит, постанова про закінчення виконавчого провадження від 23 липня 2015 року, постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 жовтня 2015 року, відповідь на запит, розрахунок заборгованості по аліментах від 01 березня 2018 року, постанова про передачу виконавчого провадження від 23 березня 2018 року, постанова про прийняття виконавчого провадження від 04 квітня 2018 року та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05 квітня 2018 року, йому також не надсилалися державним виконавцем, що вказує на порушення державним виконавцем частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просив скасувати постанову від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесену старшим державним виконавцем Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ Дерев`ягою О.П.;

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року в задоволенні скарги про скасування постанови старшого державного виконавця Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ Дерев`яги О.П. від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постанова державного виконавця від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника прийнята відповідно до норм статті 68, 71 Закону України «Про виконавче провадження». Твердження представника боржника, що звернення стягнення на заробітну плату боржника можливо лише після звернення стягнення на його кошти чи майно, є безпідставними, оскільки відповідно частини другої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ Дерев`яги О.П. від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та зобов`язати начальника Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ та старшого державного виконавця Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ Дерев`ягу О.П. вчинити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо відновлення порушених прав боржника ОСОБА_2

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець повинен був звернути стягнення на майно боржника, а не на заробітну плату. Крім цього, державним виконавцем не доведено до відома боржника копію постанови від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, чим порушено частину першу статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 14 вересня 2006 року у цивільній справі № 2-955/2006 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2006 року до повноліття дитини /а. с. 46-47/.

Відповідно до копії розрахунку відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 станом на 01 липня 2015 року становила 24900,27 грн. /а. с. 83/.

Відповідно до відомостей ПФУ від 05 червня 2015 року, ОСОБА_2 працює в Ладижинській філії ПАТ «Миронівський хлібопродукт» /а. с. 8/.

Постановою начальника відділу ДВС по м. Ладижин у Тростянецького МРУЮ від 23 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 14 вересня 2006 року про стягнення з боржника аліментів /а. с. 84/.

Згідно копії розрахунку Ладижинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 станом на 01 березня 2018 року складає 81750,02 грн. /а. с. 87/.

Відповідно до копії постанови державного виконавця Ладижинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 23 березня 2018 року, в зв`язку з тим, що боржник зареєстрований на території Тульчинського району Вінницької області, а місцезнаходження підприємства, де він працює поза межами територіальності Ладижинського МВ ДВС, виконавчий лист передано до Тульчинського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області /а. с. 89/.

Постановою старшого державного виконавця Тульчинського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Дерев`яги О.П. від 04 квітня 2018 вищевказане виконавче провадження прийнято до виконання, що підтверджується копією вказаної постанови /а. с. 12/.

05 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Тульчинського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Дерев`ягою О.П. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а. с. 93-94/. Вказаною постановою вирішено: 1) звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) здійснити відрахування по 50% із доходів боржника до погашення заборгованості після погашення заборгованості у відповідності до чинного законодавства в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% п. м. для дитини відповідного віку на користь стягувача; 3)зобов`язати підприємство, установу, організацію, фізичну особу, фізичну особу - підприємця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії на інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення; 4) зобов`язано надсилати щоквартальний звіт про здійснені відрахування; 5) попереджено про відповідальність за ненадання таких відомостей без поважних причин; 6) заборонено відповідальній особі самостійно змінювати порядок стягнення боргу та розмір відрахувань.

Згідно копії звіту ПАТ Миронівський хлібопродукт" від 28 вересня 2018 року, з ОСОБА_2 за постановою від 05 квітня 2018 року за період з 01 квітня 2018 року по 31 серпня 2018 року здійснено відрахування у розмірі 50% заробітної плати /а. с. 48/.

Відповідно до копії довіреності /а. с. 95/ та заяви стягувача ОСОБА_3 /а. с. 85/, остання просила здійснювати перерахунок аліментів на рахунок матері - ОСОБА_5 .

Постановою старшого державного виконавця Тульчинського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Дерев`яги О.П. від 05 вересня 2018 року на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено арешт /а. с. 98/.

Згідно копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року застосовано заходи забезпечення позову у цивільній справі № 148/1526/18, а саме зупинення стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке здійснюється на підставі виконавчого листа № 2-955/2006 від 14 вересня 2006 року, виданого Тульчинським районним судом /а. с. 107/.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника прийнята відповідно до норм статті 68, 71 Закону України «Про виконавче провадження». Твердження представника боржника, що звернення стягнення на заробітну плату боржника можливо лише після звернення стягнення на його кошти чи майно, є безпідставними, оскільки відповідно частини другої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи, з ним погоджується також суд першої інстанції.

У частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Системний аналіз частини другої статті 48, частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дозоляє стверджувати, що на рівні закону визначена черговість звернення стягнення на різні види грошових коштів і для звернення стягнення на заробітну плату передбачено спеціальні умови.

Тлумачення частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить про наявність декількох правил звернення стягнення на заробітну плату боржника:

(1) за виконавчими документами про стягнення сум та про стягнення періодичних платежів стягнення на заробітну плату допускається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів

(2) виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати;

(3) за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача.

За змістом частини другої статті 71 ЦПК України за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки постанова державного виконавця від 05 квітня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника прийнята відповідно до норм статті 68, 71 Закону України «Про виконавче провадження», а правових підстав для надсилання копії постанови від 05 квітня 2018 року рекомендованим листом з повідомленням боржнику в державного виконавця не було відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.