Справа № 159/3805/18 Головуючий у 1 інстанції: Восковська О. А.
Провадження № 22-ц/802/412/19 Категорія: 61 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Новосада Р. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року позивач звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в період з 02.07.2002 року по 11.09.2016 року він проходив військову службу на офіцерських посадах у військовій частині НОМЕР_1 (м. Ковель), де згідно зі списком житлової комісії перебував на квартирному обліку з 19.06.2004 року по 27.10.2017 року із складом сім`ї 4 особи. На підставі рішення виконкому міської ради від 23.03.2006 року він із сім`єю отримав у користування службове житлове приміщення, а саме однокімнатну квартиру жилою площею 19,2 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою він із сім`єю постійно зареєстрований та проживає із вказаного часу.

Позивач зазначає, що 13.10.2016 року був переведений до нового місця служби у військову частину НОМЕР_2 у м. Володимир-Волинський, де він і проходив службу на офіцерських посадах до дня звільнення.

27.02.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 м. Володимир-Волинський його було виключено зі списків особового складу вказаної військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням із військової служби в запас за станом здоров`я відповідно до п. «б» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до Ковельського ОМВК Волинської області. Також позивач вказує, що у березні 2018 року йому стало відомо про те, що 27.10.2017 року житлова комісія військової частити НОМЕР_1 прийняла рішення, яке було оформлене протоколом № 51, про виключення його разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи зі списків черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла у зв`язку із переведенням військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт. 26.03.2018 року він звернувся із заявою до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про скасування попереднього рішення від 27.10.2017 року та поновлення його і членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , однак, протягом тривалого часу будь-якої відповіді з військової частини не було. Після неодноразових звернень із письмовими заявами до житлової комісії військової частини та військового прокурора Луцького гарнізону 11.07.2018 року на його адресу надійшов лист, в якому знаходилась копія витягу із протоколу № 56 засідання житлової військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2018 року, згідно з яким йому було відмовлено в поновленні у списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла разом зі складом сім`ї чотири особи.

Вважає дані рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 неправомірними та просив їх скасувати, обгрунтовуючи тим, шо після переведення в іншу військову частину в м. Володимир-Волинський він разом з сім`єю продовжував постійно проживати та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Діти ходили та продовжують ходити до школи в м. Ковелі, дружина працює в м. Ковелі і він щодня доїздив до нового місця служби, оскільки від м. Ковеля до м. Володимир-Волинського невелика відстань. Про прийняття в жовтні 2017 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення про зняття його з черги при вказаній військовій частині його ніхто не повідомляв, на засіданні комісії він не був присутній і про таке рішення взагалі не знав до весни 2018 року, коли і звернувся із заявою про поновлення його на черзі, однак, йому було протиправно відмовлено. Вказує також, що на житлову чергу за новим місцем служби при військовій частині НОМЕР_3 він не ставав та не міг стати, оскільки не знав, що його було виключено з черги на житло за попереднім місцем служби і відповідних документів йому ніхто не надавав.

Вказує, що дії відповідача є протиправними, а рішення про виключення його з черги на житло при військовій частині НОМЕР_1 є незаконним, тому просив задовольнити позов, скасувати оспорювані рішення відповідача та зобов`язати останніх поновити позивача разом з членами його сім`ї в списках осіб, які мають право на позачергове, першочергове отримання житла.

З огляду на наведене ОСОБА_1 просив суд задовольнити заявлені ним вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 жовтня 2017 року № 51 (оформлене протоколом) про виключення зі списків черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2018 року №56 (оформлене протоколом) про відмову у включенні в списки черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити у списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла капітана ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї 4 (чотири) особи з 27.10.2017 року. У решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, прийняття судом рішення без урахування істотних обставин по справі, що призвело до винесення судом необ`єктивного рішення. Апеляційна скарга мотивована також тим, що судом не взято до уваги обгрунтовані пояснення житлової комісії військової частини, яка керувалася у своїй діяльності під час покладених на неї завдань Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства Оборони України від 30.11.2011 р. №737, де вказано, що при вибутті військовослужбовця на службу в іншу військову частину він підлягає обов`язковому зняттю з квартирної черги на отримання житла. Просила скасувати рішення і в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач та його представник просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначають, що суд першої інстанції правильно встановив всі обставини справи, ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, з 02.07.2002 року по 11.09.2016 року позивач ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерських посадах у військовій частині НОМЕР_1 (м. Ковель), де за списком житлової комісії перебував на квартирному обліку з 19.06.2004 року по 27.10.2017 року зі складом сім`ї 4 особи.

На підставі рішення виконкому міської ради від 23.03.2006 року позивачу з сім`єю надано у користування службове житлове приміщення, а саме однокімнатну квартиру жилою площею у 19,2 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 , де він із сім`єю постійно зареєстрований та проживає до даного часу.

13.10.2016 року ОСОБА_1 переведений з військової частини НОМЕР_1 в м. Ковелі до нового місця служби - у військову частину НОМЕР_3 у м. Володимир-Волинський, що підтверджується копією наказу № 204 командира військової частини НОМЕР_1 та витягом із послужного списку (а.с.6,15).

27.02.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 м. Володимир-Волинський позивача було виключено зі списків особового складу вказаної військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням із військової служби в запас за станом здоров`я відповідно до п. «б» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до Ковельського ОМВК Волинської області.

Житлова комісія військової частити НОМЕР_1 27 жовтня 2017 року прийняла рішення, оформлене протоколом № 51, про виключення ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї 4 особи зі списків квартирної черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла у зв`язку із переведенням військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт.

26.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про скасування попереднього рішення від 27.10.2017 року та поновлення його і членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Зі змісту витягу з протоколу №56 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2018 року видно, що позивачу було відмовлено в поновленні у списках черги при військовій частині НОМЕР_1 на отримання житла разом зі складом сім`ї чотири особи. Рекомендовано для перебування на квартирному обліку звернутися у військову частину за останнім місцем проходження військової служби або у військкомат, в якому перебуває на обліку.

Як вбачається з письмових відзивів та пояснень у судовому засіданні відповідача та третьої особи, вказана відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 до 2016 року перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 , при якій і знаходився на квартирному обліку, а після переведення для подальшого проходження служби до іншої військової частини він та члени його сім`ї були зняті з обліку та повинні бути зараховані на квартирний облік вже при військовій частині НОМЕР_3 у м. Володимирі-Волинському, а саме в квартирно-експлуатаційному відділі м. Володимира-Волинського. Було також зазначено, що дане рішення житлової комісії є законним та обгрунтованим, оскільки було винесено у відповідності до п. п. 2.14, 2.18 Інструкції. Рішення щодо відмови у включенні до списків черги на отримання житла було винесено згідно з п.1.0, 1.11, 2.14 Інструкції, оскільки був виявлений недолік у вигляді відсутності довідки про перебування на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 26 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Згідно із п. 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сид України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011 року, в редакції яка була чинною на час виникнення оскаржуваних рішень, Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення. У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.

Як визначено у п.2.18 цієї Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

У суді апеляційної інстанції сторона позивача не надала доказів про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку за новим місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 у м. Володимирі-Волинському за період служби у цій військовій частині і до його звільнення.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, позивач не довів та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення неправомірних дій при винесенні рішень (у формі протоколів) житлової комісії про зняття з квартирного обліку та про відмову у поновленні на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 за попереднім перед звільненням місцем служби ОСОБА_1 , а відповідно і порушення його прав чи законних інтересів відповідачем при прийнятті вказаних рішень.

Оскільки з наказу № 204 від 13.10.2016 року вбачається, що з указаної дати старший лейтенант ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і вибув до нового місця служби - м.Володимир-Волинський, то покликання на факт постійної реєстрації і проживання як самого позивача, так і членів його сім`ї у м. Ковелі правового значення, на думку колегії суддів, не має, та норми ч.2 ст.40 ЖК України у даному випадку застосуванню не підлягають.

Зі змісту наказу № 48 від 27.02.2018 року командира в/ч НОМЕР_3 видно, що позивача за станом здоров`я звільнено з військової служби і виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Ковельського ОМВК Волинської області. Зазначено, що постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Наведені позивачем та його представником аргументи на підтвердження підставності своїх позовних вимог не можуть братися до уваги, оскільки не спростовують норми, передбачені наведеними вище Законом та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, щодо необхідності зняття з квартирного обліку військовослужбовця при переведенні на службу в іншу військову частину. Отже, колегія суддів вважає, що в суді не знайшло свого підтвердження незаконність оскаржуваних позивачем рішень відповідача, а тому і підстави для задоволення позову відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції залишено поза увагою наведені обставини, зроблено висновок, який не відповідає обставинам справи, помилково застосовано норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги суд вважає обгрунтованими і підставними, а доводи позивача та його представника відхиляються апеляційним судом та розцінюються як суб`єктивне тлумачення норм права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді