Справа № 329/178/19
Провадження № 2/329/140/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 р. смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Ломейка В.В., за участю секретаря судового засідання Богдан І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мелех Дмитро Орестович до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача, МТСБУ на його користь 14616,00 грн. відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника, 5123,21 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 616,27 грн.- відсотків за прострочення виплати страхового відшкодування, 2097,01 грн.- інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування, 8000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2015р. близько 01-00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, здійснював виїзд з території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , в цей час в районі виїзду з території вказаного подвір`я, позаду автомобіля, знаходився пішохід ОСОБА_3 Водій ОСОБА_2 , перед початком руху заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом, здійснюючи виїзд з території подвір`я, внаслідок порушення правил дорожнього руху скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Відповідно до вироку Чернігівського районного суду Запорізької області від 30.06.2015 року по справі №329/644/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті ДТП та її наслідків, йому як сину, завдано шкоду. Після смерті батька ним здійснено витрати на його поховання та спорудження надгробного пам`ятника, у зв`язку з чим у нього виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 не була застрахованою.

26.06.2017р. позивач повідомив МТСБУ про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, де зокрема, містилася вимога про відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника на суму 32 168,00 грн.

20.09.2017р. МТСБУ прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування посилаючись на відсутність з боку потерпілого ОСОБА_1 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_2

Вважає, що оскільки витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника було здійснено ним 11.04.2016р., тобто після винесення вироку, то він не міг відмовитись від матеріальної вимоги до відповідача, бо її на час розгляду кримінальної справи не було.

Станом на дату настання страхового випадку, максимальний розмір відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника згідно Закону №1961-IV та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» становить 14 616 грн., ним витрачено 21 718 грн. Розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 15.02.2018 ( з рахуванням позовної давності) по 15.02.2019 становить 5 123,21 грн., сума відсотків за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 21.09.2017р. по 15.02.2019р. (513 днів) становить 616,27 грн., інфляційні втрати за просторочення виплати страхового відшкодування за період з 21.07.2017р. по 15.02.2019р. становить 2 097,01 грн.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 05.03.2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.03.2019р. представник відповідача до суду подав відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення посилаючись на те, що позивачем заявлено вимоги щодо витрат, пов`язаних з встановленням пам`ятника у розмірі 14 616 грн., що перевищує витрати, встановлені постановою правління Фонду соціального страхування №45 від 03.10.2008р. Крім того, до матеріалів справи не надано доказів понесених витрат по встановленню пам`ятника, а надані ним рахунки не можуть бути доказами понесених витрат, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, передбачених постановою правління НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р. №637 (яке діяло на момент встановлення рахунку). Також не додано документ, що посвідчує право позивача на отримання страхового відшкодування, передбачений ст.35 ЗУ №1961-IV. До того ж, позивач відмовився від будь-яких претензій до ОСОБА_2 і тим самим відмовився від будь-яких деліктних зобов`язань щодо даного страхового випадку.

Окрім відзиву на позов, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій він посилається на те, що ДТП сталася 30.03.2015р., тобто саме з дати настання страхового випадку починається строк позовної давності та який закінчився 30.03.2018р. На вказані позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, повязаної зі смертю потерпілого розповсюджується загальний строк позовної давності 3 роки на подання позовної заяви, а не ч.1 ст. 264 ЦК України, оскільки дана стаття стосується відносин, передбачених ст. 1200 ЦК України та потрібна для захисту осіб, які мають право на таке відшкодування.

Також просив відмовити у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу через недоведеність позивачем витрат саме на професійну правничу допомогу адвокатом, оскільки ним надані докази оплати послуг ТОВ «Компанія «Автопоміч», з якою і було укладено договір.

Ухвалою суду від 24.04.2019р. за клопотанням представника позивача до участі у справі у якості співвідповідача залучено ПРАТ «СК «Оранта-Січ».

28.05.2019р. представник співвідповідача до суду подав відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення посилаючись на те, що права позивача ним не порушено, оскільки той не звертався із заявою про сплату страхового відшкодування, а тому якщо немає відмови страхової компанії потерпілій особі у його виплаті, то, відповідно, і відсутній предмет спору. Крім того, у отриманій ним позовній заяві позивач пред`являє вимоги лише до МТСБУ, без вимог до співвідповідача.

Позивач та представник позивача, ОСОБА_4 діючий за довіреністю, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за їх відсутності.

Представники відповідачів, МТСБУ, ПРАТ «СК «Оранта-Січ» в судове засідання не з`явилися, але від них до суду надійшли заяви, відповідно до яких вони просять суд розглянути справу у їх відсутність та відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

За наявних підстав, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.03.2015р. близько 01-00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, здійснював виїзд з території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , в цей час в районі виїзду з території вказаного подвір`я, позаду автомобіля ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_1 , знаходився пішохід ОСОБА_3 Водій ОСОБА_2 , перед початком руху заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом, здійснюючи виїзд з території подвір`я, внаслідок порушення вимог п.п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_2 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , в результаті даної дорожньо- транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

У результаті порушення ОСОБА_2 правил безпеки дорожнього руху України, пішохід ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1314 від 16.05.2015р. отримав тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

30 червня 2015 року вироком Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Із змісту вироку встановлено, що цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На момент ДТП, на думку позивача, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, тому страхове відшкодування повинно бути виплачено МТСБУ.

26.06.2017р. представник ОСОБА_1 по довіреності - ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 14 616,00 грн., яке складається з відшкодування витрат на поховання та монтаж нагробного пам`ятника 32 168,00 грн. (а.с.17). 22.09.2017р. заява була направлена повторно (а.с.19).

Листом від 20.09.2017 №3.1-05/22989 МТСБУ відмовлено ОСОБА_1 у відшкодуванні заподіяної шкоди, оскільки згідно вироку Чернігівського районного суду Запорізької області він, як потерпілий, не мав до обвинуваченого ОСОБА_2 претензій матеріального та морального характеру (а.с.20).

Ухвалою суду від 24.04.2019р. за клопотанням представника позивача до участі у справі у якості співвідповідача залучено ПРАТ «СК «Оранта-Січ», оскільки як було встановлено самим позивачем, цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_2 «ЗАЗ НОМЕР_2 » станом на дату ДТП все ж була застрахована у ПРАТ СК «Оранта-Січ» відповідно до полісу страхування №АІ/2941850 від 12.08.2014р.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Таким чином, судом встановлено, що МТСБУ у справі являється неналежним відповідачем, оскільки не порушувало прав позивача, а до співвідповідача ПРАТ СК «Оранта-Січ» вимоги позивачем взагалі пред`явлені не були.

Крім того, позивачем порушений позасудовий порядок вирішення спору, оскільки він мав право безпосередньо звернутися до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак до цього часу своїм правом так і не скористався, що підтвердив і представник СК «Оранта-Січ» у відзиві на позовну заяву.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,12,13, 81,258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мелех Дмитро Орестович у задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Ломейко