Провадження № 2-з/521/178/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Одеса

Малиновського районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Леонова С.О.,

за участю секретаря Феслер О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на легковий автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , належний на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_5 ) та до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Предметом спору по даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та витребування з чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 зазначеного автомобіля на користь позивача.

Заявниця вважає, що відповідачі вдалися до протиправних дій по переоформленню автомобіля після смерті його власника на підставі недійсної довіреності, тому вважає, що є ризики того що зазначені особи наразі можуть скористатися можливістю та продати або відчужити у будь-який спосіб автомобіль. Неправомірні дії відповідачів підтверджують матеріалами кримінального провадження №0003608 від 04.09.2017 року.

08.05.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси справу прийнято до провадження судді Леонова О.С.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду заяви про забезпечення позову було здійснено 03.06.2019 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду та передано судді 04.06.2019 року.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, вважає, що вона відповідає вимогам статті 151 ЦПК України та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до листа ТСЦ № 5142 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВД України № 31/15-2033 від 03.08.2017 року автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_4 станом на 19.05.2016 перереєстрований на іншого власника. Як вбачається з витягу за результатами аналітичного пошуку ТЗ по НАІС ДДАІ МВС України від 27.07.2017 року спірний автомобіль 19.05.2016 року зареєстровано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто реєстрація фактично проходила після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004усправі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Так, ч. 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи доводи викладені вище у мотивувальній частині ухвали суд вважає доцільним накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 до моменту ухвалення рішення по суті спору.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

З метою забезпечення позову накласти арешт на легковий автомобіль марки ВАЗ 21114, 2006 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , належний на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 до моменту ухвалення рішення по суті спору.

Копію ухвали суду направити до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення даної ухвали апеляційної скарги. Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання даної ухвали, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Леонов О.С.