Справа № 522/8824/18
Провадження № 2/522/1225/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії Інфоксводоканал про зобов`язання укласти договір, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії Інфоксводоканал, за яким просила зобов`язати ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал укласти договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_1 вказує, шо неодноразово зверталась до ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал з проханням укласти договір на водопостачання холодної води та водовідведення. Однак, отримала відмови. У зв`язку із цим була вимушена звернутися до суду.

21.01.2019 року представник ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал надала відзив, в якому зазначила, що 11.10.2007 року між ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення.

Позивач до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності .

Представник відповідача в судове засідання з`явилась, просила у задоволенні позову відмовити заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований, не доведений та задоволенню не підлягає.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2007 року між ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 7.1 Договору він є дійним з моменту його підписання на протязі одного календарного року.

Відповідно до п. 7.2 Договору якщо за місяць до закінчення строку дії договору ні одна із сторін не виявила бажання его розірвати, він вважається щорічно подовженим на той же строк та на тих же умовах.

Крім того, як вказує відповідач 04.12.2017 року Філією було направлено лист ОСОБА_1 про необхідність надання правових документів та переукладення договору на водопостачання та водовідведення з урахуванням наданих правових документів про площу ділянки домоволодіння, але по теперішній час позивач у відділ по роботі з приватним сектором не з`являлась та заяву на переукладення договору не надавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Однак, позивач не скористалась своїм правом та не надала своїх заперечень на доводи відповідача.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачкою не надано жодних доказів того, щодо порушення її прав з боку відповідача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд вважає, що не має жодних підтверджень викладених в позовній заяві обставин, надані позивачкою докази не можуть вважатися належними, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, та обставин викладених у позові, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, матеріали даної цивільної справи не містять переконливих доказів які вказували б про порушення прав, свобод та інтересів позивача, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії Інфоксводоканал про зобов`язання укласти договір відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

14.05.19