П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-7459 Головуючий у1-й інстанції - Саранюк Л. П.

Унікальний №367/1766/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Перетятька Олега Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Скайд", про відшкодування завданої майнової шкоди,-

у с т а н о в и л а:

ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" пред`явило в суд позов до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 39 325 грн 50 коп.

Позов обґрунтований тим, що ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 102900 від 16 лютого 2016 року застрахувало майнові інтереси Представництва "Мега Лайфсайенсіз ПТІ Лімітед", пов`язані з експлуатацією автомобіля CHEVROLET Aveo, д.н. НОМЕР_1 .

03 липня 2016 року в с. Гореничі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ-110307, д.н. НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 , в результаті якої застрахований автомобіль був пошкоджений. Винним в вчиненні указаної ДТП визнаний ОСОБА_1

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 39 755 грн 28 коп.

Згідно з умовами договору страхування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" сплатила страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 39 325 грн 50 коп.

З огляду на викладені обставини позивач вважав, що після виплати страхового відшкодування у ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" виникло право вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в розмірі 39 325 грн 50 коп.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2019 року позов задоволений.

Суд стягнув зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" завдану майнову шкоду в розмірі 39 325 грн 50 коп., а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Перетятька О. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, якими відмовити у задоволенні позову (а.с.202-205).

Відзиву на апеляційну скаргу позивач, ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", та третя особа у визначений судом строк не подали.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Перетятька О. В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

В рамках даної справи судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

16 лютого 2016 року між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" і Представництвом "Мега Лайфсайенсіз ПТІ Лімітед" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 102900 від, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля CHEVROLET Aveo, д.н. НОМЕР_1 .

03 липня 2016 року в с. Гореничі сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ-110307, д.н. НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, застрахований в ПрАТ " СК "ПЗУ Україна", був пошкоджений.

Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП, визнаний ОСОБА_1 та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до калькуляції № КА-2255 від 15 липня 2016 вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 39 755 грн 28 коп.

Згідно з умовами договору страхування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" сплатила страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 39 325 грн 50 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" у відповідності до статті 25 Закону України "Про страхування" на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 13 липня 2016 року, страхового акту № UA002/L14/03 від 13 вересня 2016 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в ПАТ "СК "Скайд" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7857050.

Виходячи з положень ст.993, 1191 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку про те, що незалежно від того чи була забезпечена цивільно-правова відповідальність особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, страховик після виплати страхового відшкодування має право пред`явити позов про відшкодування завданої майнової шкоди безпосередньо до особи винної в настанні ДТП.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника позивача апеляційний суд виходить з наступного.

За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц викладені наступні правові висновки щодо застосування норм матеріального права у сфері відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність у порядку, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в ПАТ "СК "Скайд" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7857050.

В даному випадку ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн. Франшиза становить 500 грн (а.с.210).

ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" заявила вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної майну у розмірі 39 325 грн коп., тобто в межах ліміту відповідальності страховика ПАТ "СК "Скайд".

Ураховуючи наведене, правові підстави для покладення на ОСОБА_1 обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування в сумі, що перевищує суму франшизи - 500 грн., відсутні.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За правилом ч.2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на встановлені апеляційним судом: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 500 грн. (сума франшизи ), оскільки правові підстави для задоволення решти вимог відсутні.

Оскільки при ухваленні нового рішення апеляційний суд частково задовольняє позовні вимоги та частково задовольняє вимоги апеляційної скарги, суд доходить висновку, що понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на сторін, які їх понесли.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути зі ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (код ЄДРПОУ, 20782312; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) 500 грн. (П`ятсот грн.) на відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома