Справа №150/379/18
Провадження по справі №2/150/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Володовській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька «Промислова група» м. Немирів Немирівського району Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобовязання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до районного суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що дізнався про існування укладеного 28 жовтня 2015 року між ним як орендодавцем та СТОВ «Чернівчанка Агро» с.Моївка Чернівецького району Вінницької області як орендарем договору оренди земельної ділянки, площею 2,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, належної на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно державного акту серії НОМЕР_2, виданого 28.03.2001 року. Стверджує, що даного договору не підписував, а тому умови, що викладені у ньому не узгоджені і його, як власника земельної ділянки, не влаштовують.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив підписання довірителем ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки, нікому будь-яких повноважень на вчинення зазначених дій останній не давав. ОСОБА_2 просить задоволити вимоги позову.

Представником відповідача ТОВ «СКХ «Вінницька «Промислова група» Баюшем В.Я. в судовому засіданні не визнаються позовні вимоги, заперечується їх задоволення. Пояснив, що ОСОБА_1 фактично визнавав вимоги договору, оскільки, він передав земельну ділянку, яка оброблялась ТОВ «СХК «Вінницька «Промислова група».

Зясувавши позицію представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що стверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Як свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-016 від 10.03.2016 року, державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, проведено 10.03.2016 року (а.с. 16).

Згідно інформаційної довідки за №59569935 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, виданого 20.05.2016 року державним реєстратором Могилів Подільською районною державної адміністрації Анцут О.А., інформацію про право власності ОСОБА_1 на обєкт нерухомого майна земельну ділянку площею 2,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.05.2016 року, підставою виникнення права власності ОСОБА_1 на вище вказану земельну ділянку є державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 28.03.2001 року Чернівецькою районною державною адміністрацією Вінницької області (а.с. 19).

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з 28 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 20.06.2018 року в межах процесуального строку, встановленого статтею 257 ЦК України.

Вище викладене дає суду законні підстави вважати процесуальний строк звернення до суду не пропущеним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.

Крім того, обовязкова письмова форма такого договору встановлена ст. 14 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV «Про оренду землі». Договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 Закону).

Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє ( ч. 4 ст. 207 ЦК України).

Як зазначається в позові ОСОБА_1, що і підтримано в судовому засіданні представником ОСОБА_2, позивач не підписував договір від 28 жовтня 2015 року та не був присутній при його підписанні іншою особою, заперечується також і факт підписання ОСОБА_1 як орендодавцем також і акту про передачу та прийом земельної ділянки в оренду, стверджує, що іншій особі він не доручав підписувати вказані документи.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими та іншими доказами (ч.1 ст.218 ЦК України).

Згідно висновку судово технічної та почеркознавчої експертизи за №1057/1058/19-21 від 03.04.2019 року, проведеної експертами Вінницького відділення Київського науково дослідного Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Батозька, 1 м. Вінниця, 21007), підпис від імені ОСОБА_1 в договорі оренди земельної ділянки №73 від 28.10.2015 року, укладеному зі СТОВ «Чернівчанка Агро», у рядку 9 графи «орендодавець» розділу «Реквізити та підписи сторін», виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, виконаний не самим ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Висновок судово технічної та почеркознавчої експертизи за №1057/1058/19-21 від 03.04.2019 року є належним та допустимим доказом, який отриманий у відповідності до встановленого порядку, містить інформацію щодо предмета доказування (виконання підпису на договорі оренди земельної ділянки від 28.10.2015 року не самим громадянином ОСОБА_1 як орендодавцем), на підставі якого судом встановлено наявність обставини, що обґрунтовує вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним з підстави виконання підпису не ним як орендодавцем.

Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ч.3 ст.203 ЦК України є підставою недійсності правочину (ч.1 ст.215 ЦК України).

Крім того, статтею 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є:

- об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

- умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта оренди;

- умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

- відповідальність сторін;

- умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В договорі оренди від 28.10.2015 року, який є предметом спору, в порушення вище зазначених положень Закону України «Про оренду землі», не зазначені умови збереження стану об'єктів оренди; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, зазначені документи до договорів оренди від 20.01.2014 року також відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 має намір самостійно обробляти земельну ділянку.

Однак, ОСОБА_1, являючись власником земельної ділянки, не має можливості в повній мірі здійснити свої права власника та розпорядитись на власний розсуд належною йому земельною ділянкою, оскільки, на підставі договору оренди нею користується ТОВ «СХК «Вінницька «Промислова група».

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 Цивільного кодексу України також передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вище викладене дає суду законні підстави вважати, що договір від 28 жовтня 2015 року є неукладеними та відповідно до ст. 218, 236 ЦК України недійсними з моменту його вчинення, а тому в силу статті 89 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1409 гривень 60 копійок, про що свідчить квитанція №32 від 19.06.2018 року (а.с.1).

Крім того, позивачем було понесено витрати, у звязку із проведенням судово технічної та почеркознавчої експертизи в розмірі 4290 гривень, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком експертів за результатами проведення судово технічної та почеркознавчої експертизи від 03.04.2019 року, №1057/1058/19-21 (а.с.179-182), актом №1057/1058/19-21здачі приймання висновку судового експерта, спеціаліста від 03.04.2019 року (а.с. 183).

З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження ОСОБА_1 судових витрат, зокрема, судового збору, а також витрат, повязаних із проведенням судово технічної та почеркознавчої експертизи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст., ст. 207, 208, 218, 236, 638 ЦК України, ст., ст.4, 13-15, 30, 34, 35 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 73 від 28 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та сільськогосподарським товариством «Чернівчанка Агро» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області () та зареєстрований згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29692648 від 20.05.2016, щодо земельної ділянки площею 2,2527 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «СКХ «Вінницька промислова група» м. Немирів Немирівського району Вінницької області () повернути ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 2,2527 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Стягнути із ТОВ «СКХ «Вінницька «Промислова група» (м. Немирів Немирівського району Вінницької області) на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені при зверненні до суду - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1409 (однієї тисячі чотирьохсот девяти) гривень 60 копійок та витрати, повязані із проведенням судово технічної та почеркознавчої експертизи в розмірі 4290 (чотирьох тисяч двохста девяноста) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: Л.П. Цимбалюк