Справа № 369/4176/19
Провадження № 2/369/2576/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03.05.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Медведського М.Д.,

за участю секретаря - Головатюк В.В.,

за участю представника позивача - Селівончик А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 11 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району, Київської області про усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: третя особа: Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району, Київської області про усунення перешкод у користуванні майном.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він ОСОБА_1 за договором купівлі- продажу від 06.10.2017, посвідчений приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. та зареєстрований в реєстрі за № 4266 та договором купівлі-продажу від 12.07.2018 року посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Швидкою І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1043 придбав у власність у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, незважаючи на те, що після укладення договорів купівлі- продажу Домоволодіння та переходу права власності, Відповідач звільнив Домоволодіння та в ньому не проживає, оскільки втратив право користування житловим будинком, останній з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 не знявся та залишається зареєстрованим в ньому, що обмежує право Позивача на вільне користування та розпорядження своїм майном.

На підставі вищевказаного просив суд усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власним майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, позов підтримав, просив його задовольнити з підстав визначених й позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду направила відзив на позовну заяву, в якому просила суд розгляд справи проводити у її відсутності та у задоволенні позову відмовити, оскільки спір між сторонами відсутній, також до позовної заяви позивачем не додано жодних доказів того, що відповідачку було належним чином повідомлено про відчуження належного їй будинку, втрату нею права користування зазначеним житловим будинком та про обов`язок її знятись з реєстрації.

Представник третьої особи Дмитрівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області у судове засідання не з`явилися, до суду направили заяву про слухання справи у відсутності їх представника.

Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу від 12.07.2018 (посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Швидкою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1043) Відповідач зобов`язувався до 01.09.2018 знятись з реєстраційного обліку місця проживання за адресою АДРЕСА_1

Проте згідно довідки виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, від 01.04. 2019 року за № 267, згідно даних по господарської книги в будинку АДРЕСА_1 станом на 01.04. 2019 року зареєстрована ОСОБА_2 , 1980 року народження.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

При цьому положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї (такий правовий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-709цс16).

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_2 тривалий час не проживає у будинку, право власності будинку зареєстровано за позивачем, тому суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн.

Суд, відхиляє доводи відповідача про відсутність спору та штучний характер позову, оскільки відповідачем не подано доказів на підтвердження її необізнаності щодо відчудження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно наданої довідки відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 , з 19.04. 2019 року, тобто вже після відкриття провадження по справі.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 316, 316, 317, 319, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району, Київської області про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власним майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн.

Враховуючи складність справи складання повного рішення суду відкласти на строк не більше п"яти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: М.Д. Медведський