Провадження № 2/712/59/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

Головуючого судді - ТОКОВА С.Є.

при секретарі - МОГИЛА І.С.

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представників сторін: позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради Зубалій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації Львівської області про визначення місця проживання дитини, зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Підставою позову зазначає невиконання відповідачкою обов`язків по догляду за донькою, неналежне виховання дитини, відсутність материнських почуттів до дитини, відсутність медичного догляду, залишання дитини без нагляду, небажання відповідача спілкуватись з дитиною та дбати про її розвиток. Просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 .

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 добровільно не надає їй можливості спілкуватись з донькою, чинить всілякі перешкоди щоб унеможливити її зустрічі з дитиною, силоміць утримує доньку у себе, вона фізичної можливості отримати доступ до неї не має, тому просила визначити місце проживання малолітньої доньки разом з матір`ю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 . Також вказувала, що 20.01.2018 року нею укладено шлюб із ОСОБА_8 у зв`язку з чим вона змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

У відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1 позов не визнав з підстав невиконання ОСОБА_2 материнських обов`язків по відношенню своєї малолітньої доньки, яка з часу народження дитини, не піклується про здоров`я дитини, її духовний розвиток. З серпня 2017 року відповідач дитину не провідувала, не цікавилась нею.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 24 жовтня 2017 року на 09-00 год.

14 грудня 2017 року ухвалою суду провадження по даній справі призупинено до розгляду цивільної справи позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Городоцької районної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відновлено провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2018 року на 09-00 год.

26 червня 2018 року судом прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини та об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації Львівської області про визначення місця проживання дитини.

11 липня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 вересня 2018 року на 14-30 год.

В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задоволити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просили відмовити, зустрічний позов просили задоволити. Додатково пояснили суду, що ОСОБА_11 не мала можливості спілкуватися з дитино, так як їй чинились перешкоди.

Представник третьої особи ОСОБА_12 в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами сімейного законодавства.

23 травня 2015 року у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану поПридніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 , актовий запис № 141, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2017 року розірвано.

Від шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження том І а. с. 10).

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини).

Згідно зі ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ч. 1 ст. 160 СК України, - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 161 СК України, - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей,одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_1 складеного посадовими особами Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 04.09.2017 року № 857 встановлено, що малолітня ОСОБА_6 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 з 27 липня 2017 року разом з батьком (том 1 а.с. 7).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 31.08.2017 року за вищезазначеною адресою де проживають позивач ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_14 та малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання має власну кімнату, в якій створені всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини.

Відповідно до Висновку комісії з питань захисту прав дитини Городоцької районної державної адміністрації № 54 від 02.07.2018 року, встановлено, що батько ОСОБА_1 проживає окремо з малолітньою донькою ОСОБА_19 в с. ОСОБА_20 Передмістя створив належні умови для проживання дитини, позитивно характеризується, піклується про здоров`я доньки, вчасно виконує рекомендації лікарів, забезпечує усім необхідним, виходячи з балансу інтересів батька та дитини комісія вважає за можливе проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком з батьком ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 22-23).

Як пояснив у судовому засіданні позивач, донька знаходиться на його повному утриманні і вихованні. Відповідачка неналежним чином відносилася до виконання своїх материнських обов`язків, не готувала їжу, не прала білизну, у помешканні був безлад, погано доглядала за дитиною, рідко реагувала на плач дитини. Залишала дитину саму як вдень так і вночі без догляду, цілу добу не міняла дитині білизну, дитина була у вкрай забрудненому стані, не купала, вела неналежний догляд, що вкрай негативно вплинуло на психо-неврологічний розвиток дитини про що надалі лікарі діагностували затримку такого розвитку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснили, що позивач ОСОБА_1 має належні умови для проживання дочки ОСОБА_21 , він добрий та турботливий батько. Мати дівчинки до дитини не приїздить, не спілкується.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання матері ОСОБА_7 від 10.07.2018 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Черкаської міської ради (том 1 а.с. 11) за адресою АДРЕСА_3 . 308 створені належні умови для проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

В подальшому, 20.01.2018 року відповідач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 (том 1 а.с.204), тобто створила іншу сім`ю.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає дитині можливість висловлювати свої думки і приділяє їм належну увагу. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що з серпня 2017 року малолітня ОСОБА_22 почала проживати разом з батьком, оскільки мати залишила постійне місце проживання у м АДРЕСА_4 Городок та виїхала до міста Черкаси. Спір щодо місця проживання малолітньої дитини виник у сторін після того, як мати виявила бажання забрати дитину на постійне місце проживання з собою. Добровільної спільної згоди щодо визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері сторони не досягли.

При вирішенні даного спору суд враховує Постанову ОСОБА_23 Палата ВС 17.10.2018 року у якій Велика палата ВС застосувала вимоги ст. 141 Сімейного кодексу України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Визначено, що під забороною розлучення дитини з матір`ю в контексті Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

У постанові зазначено, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Велика Палата ВС відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати ВС вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Велика Палата ВС зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначати місце проживання дитини у даний час необхідно, виходячи з прив`язаності її до одного з батьків, враховуючи її вік та потреби у повсякденному житті.

Так, зокрема суд враховує, що починаючи з серпня 2017 року ОСОБА_24 з дитиною не спілкується, дитину не відвідувала, що в свою чергу свідчить про відсутність прихильності дитини до матері. Посилання представника ОСОБА_2 на той факт, що мати не мала можливості спілкуватись з дитиною через перешкоди, які чинились зі сторони батька та його родичів суд вважає безпідставними, оскільки у випадку існування таких перешкод ОСОБА_2 могла звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, проте такого позову не пред`являла, доказів про звернення до органу опіки та піклування із відповідними заявами щодо усунення перешкод суду не надала.

Критично суд оцінює і посилання представника ОСОБА_10 ( ОСОБА_2 ) на той факт, що уклавши повторно шлюб з ОСОБА_8 малолітня буде виховуватись у повноцінній сім`ї, оскільки дитина з моменту свого народження і до даного часу, тобто досягнення трьох років постійно проживає з батьком ОСОБА_1 , знає його як свого батька, у зв`язку з чим спілкування з особою, яку дитина не знає, тим більше проживання з нею може негативно вплинути на психологічний стан малолітньої.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_2 з посиланням на те, що ОСОБА_1 постійно виїжджає за кордон у зв`язку з чим не може належним чином виконувати свої батьківській обов`язки, не можуть братися судом до уваги, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що дійсно ОСОБА_2 виїжджає за кордон, а саме до республіки Польщі, проте лише на незначний проміжок часу від двох до чотирьох годин в день, з урахуваннями територіальної віддаленості близько 25 км. між населеними пунктами Городоцького району Львівської області та республікою Польща, з метою придбання продуктів харчування та побутових речей в тому числі і для малолітньої, що на думку суду ніяким чином не впливає на виконання останнім своїх батьківських обов`язків.

Також, судом при вирішенні позовних вимог враховується можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, оскільки він має постійне місце проживання, постійне місце роботи, стабільний заробіток, не має шкідливих звичок та позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини разом з позивачем може зашкодити його інтересам, в ході розгляду справи не здобуто.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини те, що дитина тривалий час проживає з батьком, мати не спілкується з дитиною, лише один раз приїздила але не бачилась із дитиною, виходячи з інтересів дитини щодо її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, з метою захисту прав та інтересів батька дитини, беручи до уваги висновок комісії, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_25 разом із батьком, при цьому задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині та відмовивши у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_26 .

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 , як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 267 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Повний текст рішення суду виготовлено 04 червня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба в справах дітей Городоцької райдержадміністрації Львівської області, 81500 м. Городок, вул. Львівська, 38в Львівської області.

Третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, 18007 м. Черкаси, вул. Благовісна, 170.