Справа № 347/452/18
Провадження № 22-з/4808/42/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Девляшевський
07 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Девляшевського В.А.,
суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності у зв`язку з поширенням недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду, ухвалене головуючим суддею Гордієм В.І. 13 лютого 2019 року,
Рішенням Косівського районного суду від 13 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності у зв`язку з поширенням недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 травня 2019 року скасовано рішення Косівського районного суду від 13 лютого 2019 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено визнати недостовірною поширену інформацію, викладену ОСОБА_2 у касаційній скарзі до Верховного Суду від 31 січня 2018 року про те, що ОСОБА_1 не сплачує податки за допитаного в якості свідка ОСОБА_3 , який працює різноробочим у його кафе-барі «Лісова Казка». Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

ОСОБА_1 13 травня 2019 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в обґрунтування якої вказав, що апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл понесених ним судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 700 грн та витрат пов`язаних з явкою до апеляційного суду у розмірі 800 грн.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що при апеляційному перегляді рішення суду у зазначеній справі апеляційним судом не було вирішено питання розподілу понесених позивачем судових витрат.

З матеріалів справи, зокрема із долучених до апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 розрахунків понесених ним судових витрат та квитанцій про оплату послуг адвоката вбачається, що в суді першої інстанції ним було сплачено 5 200 грн за надання правничої допомоги, а в апеляційному суді розмір понесених ним судових витрат склав 6 660 грн, з яких: 5 500 грн - витрати за надання правової допомоги, 1 000 грн - витрати на прибуття до суду та 100 грн - витрати на поштову кореспонденцію, що в загальному складає 11 800 грн (а.с. 143-146).

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 змінив розмір понесених ним витрат до 11 500 грн, з яких: 10 700 грн - витрати за надання правничої допомоги у судах першої та апеляційної інстанцій та 800 грн - витрати, пов`язані із явкою до апеляційного суду, на підтвердження яких він долучив ксерокопії фіскальних чеків на придбання бензину.

Статтею 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.).

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що всупереч вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 в суді першої інстанції не було подано попереднього (орієнтовного) переліку понесених ним витрат пов`язаних із правничою допомогою та заяви про надання доказів їх понесення, заява ОСОБА_1 про відшкодування йому витрат на правничу допомогу, понесених ним у суді першої інстанції у розмірі 5 200 грн не підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судових витрат, понесених у апеляційній інстанції підлягає частковому задоволенню. Зокрема, враховуючи принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката, складність, обсяг і характер наданих послуг, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. В цю суму входить: 500 грн - витрати на консультацію та узгодження правової позиції, 500 грн - робота адвоката в ЄДРСР, 2 000 грн - підготовка та подання апеляційної скарги. При цьому, колегія суддів констатує, що відшкодування ОСОБА_1 витрат за участь адвоката у судовому засіданні апеляційного суду у розмірі 1 000 грн не підлягає задоволенню, оскільки адвокат ОСОБА_1 - Кулешір С.О. участі в судовому засіданні 07 травня 2019 року не приймала (а.с.176-177).

При визначенні суми відшкодування апеляційний суд враховує критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Вимога ОСОБА_1 про відшкодування на його користь витрат, що пов`язані із явкою до апеляційного суду у розмірі 800 грн не підлягає до задоволення, оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів розмір таких витрат. Фіскальні чеки на придбання пального не є належними доказами, оскільки такі чеки не є проїзними документами у розумінні законодавства, що можуть слугувати належними підставами для відшкодування відповідних витрат (зокрема, не є транспортними квитками, рахунками щодо проїзду автомобільним транспортом загального користування). Крім того, з наданих чеків на пальне, яке було придбане в смт. Джурів Снятинського району та в с. Черганівка Косівського району Івано-Франківської області, не зрозуміло ким та для яких цілей воно було придбане. Відсутні також докази використання ОСОБА_1 власної автомашини для поїздки у м. Івано-Франківськ для участі у розгляді даної справи.

Отже, витрати, які позивач кваліфікує як витрати, пов`язані з явкою до апеляційного суду, не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що унеможливлює їх відшкодування в порядку, встановленому цивільним процесуальним законом.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.141, 270, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності у зв`язку з поширенням недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк