Ухвала

21 травня 2019 року

м. Київ

справа № 754/13350/16-ц

провадження № 61-7613ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 про відвід судді Курило В. П. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про вселення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2019 року ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року повернуто ОСОБА_2 Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 384,20 грн, та встановлено для виправлення вказаних недоліків строк до 13 травня, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

13 травня 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги та заява про відвід судді Курило В. П., яка підписана ОСОБА_1 та його представником - ОСОБА_2

Заява про відвід судді Курило В. П. обґрунтована тим, що ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, а також навмисно позбавлено ОСОБА_1 конституційного права на захист шляхом недопущення його представника ОСОБА_2 до участі у касаційному провадженні.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді-доповідача Курило В. П. повернуто заявнику. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Курило В. П. визнано необґрунтованою і передано для вирішення іншому судді в порядку, передбаченому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Курило В. П. передано судді Верховного Суду Стрільчуку В. А . в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Із заяви ОСОБА_1 про відвід судді Курило В. П. вбачається, що в ній викладено незгоду зі змістом і мотивами ухвали судді Курило В. П., що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, що прийняте в межах його повноважень, не може слугувати підставою для його відводу, тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Курило В . П. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук