ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/121/19 Номер провадження 22-ц/814/1431/19Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

28 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді-доповідача: Абрамова П.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року, постановлену суддею Мороз Т.М., у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Кобеляцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області та Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, як особу, засуджену до довічного позбавлення волі, оскільки він взагалі не має ніякого доходу.

Вирішуючи питання обгрунтованості даного клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на доступ до суду.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції).

В рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B).

Рішення суду щодо виконання вимог закону не є перешкоджанням у доступі до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням (ВС/КЦС, № 686/114/16-ц, 04.07.18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Як вбачається з матеріалів справи, апелянту слід сплатити судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок. Згідно довідки №23 від 22 березня 2019 року, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції державна установа "Полтавська установа викоанння покарань (№23)", вбачається, що ОСОБА_1 не має коштів на особовому рахунку.

Аналізуючи надані апелянтом докази та наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , взявши до уваги судову практику, категорію судового спору, принцип не надання переваги жодній зі сторін справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апелянт довів відсутність у нього можливості сплатити судовий збір у меншому розмірі.

З урахуванням викладеного, клопотання ОСОБА_1 слід задовольнити та звільнити його від сплати судового збору.

Поряд з цим, апеляційна скарга не відповідає вимогам закону у повній мірі, оскільки вона не підписана апелянтом у відповідності до вимог ч. 3 ст. 356 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за апеляційною скаргою на узхвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2019 року, - залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків скарги, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя : П.С. Абрамов