Справа №295/8763/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді,

Встановив :

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира (суддя Лєдньова Д.М.) перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

18.04.2019 року в судовому засіданні відповідачем заявлено відвід головуючому судді Лєдньову Д.М. Заявник посилається на сумніви в неупередженому ставленні судді до розгляду справи, оскільки головуючим не приймається до уваги та обставина, що між сторонами вже ухвалювались рішення.

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2019 року провадження у цивільній справі №295/8763/18 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зупинено до вирішення питання про відвід судді у порядку ч.3 ст.40 ЦПК України.

Згідно ст.40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у зясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Згідно ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заявником не надано доказів на підтвердження існування зазначених обставин.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача в обґрунтування своєї заяви не є підставою для відводу судді, а тому заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 36-41 ЦПК України, суд

Постановив :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід судді, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Перекупка