Справа № 495/2872/19
№ провадження 4-с/495/35/2019
Ухвала

03 травня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.

справа №495/2872/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Лебеденко І.В., стягувач ОСОБА_2 про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Лебеденко І.В., стягувач ОСОБА_2 та просить суд:

-визнати бездіяльність старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лебеденко І.В. в частині не зняття арешту з майна боржника - неправомірною;

-зобов`язати старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лебеденко І.В. зняти арешт та заборону відчуження з 48/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , належних боржнику ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 14.10.2008 року.

В обгрунтування вимог скарги зазначає, що у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2428, виданого 09.09.2008 року, яка виникла на початку жовтня 2008 року, державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції в Одеській області Журавель І.О. 14.10.2008 року виніс постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, яке зокрема, складається з 48/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Станом на травень місяць 2018 року, вищевказану заборгованість було погашено ОСОБА_1 у повному обсязі, а тому відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що ним буде допущено прострочення в майбутньому, відмова у знятті арешту є неправомірною та наявні підставі, щоб зобов`язати суб`єкта оскарження зняти арешт з майна боржника, накладений постановою державного виконавця від 14.10.2008 року.

09.04.2019 року провадження за скаргою було відкрито, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, витребувано від ДВС належним чином завірену копію виконавчого провадження №9133147 (а.с. 14).

Представник ДВС, стягувач до суду заяв та клопотань не надавали.

Скаржник ОСОБА_1 склав письмову заяву, відповідно до якої просить здійснити розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник ДВС у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причина неявки суду не відома. Також представником не були надані до суду витребувані судом матеріали виконавчого провадження №9133147.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою із канцелярії суду про направлення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У судовому засіданні були оглянуті матеріали скарги, та встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На примусовому виконанні у старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лебеденко І.В. знаходиться ВП 9133147 з виконання виконавчого листа №2-2428, виданого 09.09.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частин, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку із заборгованістю, яка виникла на початку жовтня 2008 року, державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції в Одеській області Журавель І.О. 14.10.2008 року виніс постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, яке зокрема, складається з 48/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Станом на травень місяць 2018 року, вищевказану заборгованість було погашено, про що свідчить офіційний документ, виданий органом ДВС від 31.07.2018 року (а.с. 11 зворотна сторона).

Боржник справно, вчасно та в повному обсязі сплачує аліменти, що також підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 15.03.2019 року, яким встановлено, що заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_1 відповідно до вимог виконавчого листа №2-2428 від 09.09.2008 року відсутня, переплата складає 00,50 грн.(а.с.9).

15.03.2019 року скаржник звернувся до старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лебеденко І.В. із клопотанням про зняття арешту з майна, у зв`язку із відсутністю заборгованості боржника по сплаті періодичних платежів.

Однак, листом від 15.05.2019 року вих. №15288/26-15 ОСОБА_1 було відмовлено у скасуванні арешту, мотивуючи його тим, що відсутні правові підстави, оскільки у боржника відсутні будь-які інші джерела доходів, окрім нерухомого майна, зареєстрованого за ним, а тому виконання рішення не може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (а.с. 8).

У вказаному листі було визнано факт відсутності будь-якої заборгованості у боржника з приводу виконання виконавчого листа №2-2428 від 09.09.2008 року.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється уповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Як вбачається з матеріалів скарги, на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 14.10.2008 року ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, а тому вказана постанова відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, після погашення суми боргу, згідно розрахунку заборгованості, державний виконавець, відповідно до вимог п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» мав законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Пункт 7 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно ч. 1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 488 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що заборгованість скаржником погашено у повному обсязі, а тому відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що ним буде допущено прострочення в майбутньому, наявні підставі для скасування арешту накладеного на майно боржника.

З огляду на викладене, вимога скаржника щодо зобов`язати старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лебеденко І.В. зняти арешт та заборону відчуження з 48/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , належних боржнику ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 14.10.2008 року є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, задовольняючи скаргу в частині скасування оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, суд вважає зайвою вимогу скаржника про визнання бездіяльності державного виконавця щодо скасування постанови, оскільки такі дії полягали у не внесенні відомостей про скасування постанови, а тому її скасування судом є достатнім та належним способом захисту порушених прав скаржника.

Керуючись ст.ст. 78, 81, 447, 448 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Лебеденко І.В., стягувач ОСОБА_2 про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Зобов`язати старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лебеденко І.В. зняти арешт та заборону відчуження з 48/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , належних боржнику ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 14.10.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2428, виданого 09.09.2008 року, ВП 9133147.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.О.Боярський