Справа№592/900/19
Провадження №2/592/1711/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача 49 708 грн. 00 коп. страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.11.2015 з ТОВ «СУШИЯ» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 102272, предметом якого є страхування автомобіля «Ford КА», д.н. НОМЕР_1 . 07.01.2016 з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої застрахованому транспортному засобу спричинені механічні пошкодження. На підставі страхового акту позивач виплатив страхове відшкодування у сумі 99 208 грн. Страховиком відповідача 49 500 грн. було відшкодовано. Позивач вважає, що відповідач має відшкодувати залишок у сумі 49 708 грн. У добровільному порядку суму не відшкодував.

Судові засідання призначалися на 29.03.2019 та 31.05.2019. У судові засідання учасники розгляду не з`являлися. Позивач подавав заяву у який просив позов розглядати а відсутності представника, вимоги підтримував. Відповідач подавав немотивовані заяви про відкладення судового розгляду. Поряд з цим відповідач не скористався правом подати відзив та докази у обґрунтування заперечень.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

27.01.2016 Ковпаківським районним судом м.Суми винесено постанову у справі №592/280/16, якою визнано винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн..

У постанові зазначено, що 07.01.2016 о 18-30 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21101», д.н. НОМЕР_2 , в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва в районі буд.№24 під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно та допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford KA», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 12.1 ПДР та своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні ушкодження, зазначені в матеріалах ДТП з матеріальними збитками.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідальність водія транспортного засобу відповідача «ВАЗ 21101», д.н. НОМЕР_2 , було застраховано у ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом № АЕ/4127650.

Зазначені обставини підтверджуються постановою суду у справі №592/280/16 та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 834428 від 18.04.2016.

Також встановлено, що 13.11.2015 між позивачем та ТОВ "СУШИЯ" було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 102272, предметом якого є страхування автомобіля «Ford КА», д.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Ford KA», д.н. НОМЕР_1 , були заподіяні механічні пошкодження. Згідно звіту № 0108/16 від 06.07.2018 про незалежну експертну оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку, заподіяного його власнику в результаті пошкодження автомобіля «Ford KA», д.н. НОМЕР_1 , розмір матеріального збитку складає 98 554,76 грн..

Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи із звіту здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «СУШИЯ» за ремонтні роботи в розмірі 99 208,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 40146 від 03.03.2016, копія якого додана до справи.

Позивач звернувся до страхувальника відповідача (ПрАТ «СК «УНІКА) із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме у розмірі - 49 500,00 грн.

На теперішній час залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сума франшизи, а саме: 49 708,00 грн.

15.06.2018 позивач направляв відповідачу претензію на сплату зазначеної суми, однак відповідач кошти не сплатив.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними та врегульовані положеннями ст.ст. 979, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Згідно ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання страхової події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, зазначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати прахові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих наслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності учасників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З наданих позивачем доказів та встановлених обставин вбачається, що саме з вини відповідача пошкоджено застрахований транспортний засіб, а позивач після сплати страхового відшкодування має право на отримання від відповідача відшкодування яке не покрите його страховиком.

Ураховуючи наведене, слід задовольнити позов у заявленому розмірі.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування витрат.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 77-80, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (місцезнаходження м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ) до ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 )на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (місцезнаходження м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ) відшкодування матеріальної шкоди у сумі 49 708 грн., відшкодування витрат 1762 грн., а всього 51 470 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 04 червня 2019 року.

Суддя В.Г. Костенко