Ухвала

Іменем України

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 201/10137/18

провадження № 61-8878ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Наталії Сергіївни, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування реєстраційних записів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Н. С., Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування реєстраційних записів.

У процесі розгляду справи ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-якому вигляді та заборони будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлового приміщення № 23 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 99,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і зареєстрованого за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено відчуження у будь-якому вигляді та заборонено будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення № 23 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 99,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і зареєстрованого за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В., колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що предметом позову є визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування реєстраційних записів, прийнятих державним реєстратором виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Н. С. щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення № 23 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 99,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_1 просить скасувати запис про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначила, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» зареєструвало за собою, як за іпотекодержателем, право власності на об`єкт нерухомості і може здійснити відчуження цього майна. У разі відчуження нерухомого майна виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог може бути утруднено, а тому вжиття заходів забезпечення позову виключить подальший перепродаж об`єкта нерухомості та забезпечить фактичне виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-якому вигляді та заборони будь-яких реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомості. При цьому суди виходили з існування реальної загрози того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову виключить подальший перепродаж об`єкта нерухомості та забезпечить фактичне виконання рішення суду.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, заявленими позивачем.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, застосувавши правильно положення статей 149, 150, 152, 158 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про забезпечення позову.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Наталії Сергіївни, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування реєстраційних записів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник