Справа №551/346/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2019 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Дрогальчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останній з квітня 2016 року за вищезазначеною адресою не проживає.

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року позову заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у зв`язку з чим розгляд справи призначено о 08 год. 00 хв. 15 травня 2019 року, в якому було оголошено перерву до 16 год. 00 хв. 30 травня 2019 року / а.с.17, 24-25 /.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, пояснивши, що самостійно не знімається з місця реєстрації до вирішення з ОСОБА_1 питання поділу легкового автомобіля, придбаного ними в період шлюбу. При цьому, не заперечував факт не проживання за місцем своєї реєстрації з 2016 року.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідача з травня 2016 року за зареєстрованим місцем проживання у с.Хвощове Шишацького району.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо користування житловими приміщеннями в будинках / квартирах / приватного житлового фонду регулюються главою 6 Розділу ІІІ ЖК України, ст. 405 та главою 59 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 березня 2019 року позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом являється єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 .с.13 /.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_5 / нині Безверха / та ОСОБА_2 розірвано / а.с.14 /.

Згідно довідки Шишацької селищної ради Полтавської області від 02 квітня 2019 року за № 02-25/799 в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , 1966 року народження, ОСОБА_6 , 1999 року народження, та ОСОБА_7 , 1971 року народження / а.с.11 /.

Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень позивача, свідків та не заперечується відповідачем, останній, після розірвання шлюбу з позивачем, з травня 2016 року змінив фактичне місце проживання, але з місця реєстрації не знявся.

При цьому, суд не приймає до уваги пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо причини незняття в добровільному порядку з реєстраційного обліку через не вирішене сторонами питання поділу спільного рухомого майна, оскільки вони виходять за межі пред`явлених вимог.

Статтею 7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 не являється членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , близько трьох років не проживає без поважних на те причин у житловому будинку АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що він втратив право користування цим приміщенням, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача, сплачений останнім судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 316, 319, 321, 383, 405 ЦК України, статтями 4, 19, 141, 259, 263 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , судові витрати, які складаються із сплати судового збору, у загальному розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: