Дата документу 03.06.2019 Справа № 333/7178/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7178/17 Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю. Р.
провадження № 22-ц/807/1719/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Дашковської А.В.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначила, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 34723а5е, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 .

15.01.2016 в м. Запоріжжя по пр. Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , та автомобіля Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 , який був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту за № 34723а5е.

Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2016 ОСОБА_1 визнано винним у порушені пункту 16.6 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2001435 від 28.01.2016 року, страхового акту № АХА2001437 від 28.01.2016 року та умов договору страхування № 34723а5е від 05.06.2015, розмір страхового відшкодування склав 48 249,44 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу власнику автомобіля Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ "СК "Оранта-Січ", поліс № АІ/5987298.

ПрАТ "СК "Оранта-Січ" сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 28 648,70 грн., але залишилась непокритою сума страхового відшкодування у розмірі 19 600,74 грн., яку позивач просив стягнути з водія ОСОБА_1 як винного у настанні страхового випадку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 » на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» матеріальну шкоду у розмірі 19 600 грн. 74 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 34723а5е, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 .

15.01.2016 в м. Запоріжжя по пр. Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , та автомобіля Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Citroen, д.р.н.р НОМЕР_1 , що був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту за № 34723а5е.

Згідно висновку № 29 оцінки транспортного засобу Citroen, д.р.н. НОМЕР_1 , складеного спеціалістом ОСОБА_5 , вартість відновлюваного ремонту становить 52 240 грн. 17 коп.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2001435 від 28.01.2016 року, страхового акту № АХА2001437 від 28.01.2016 року та умов договору страхування № 34723а5е від 05.06.2015, розмір страхового відшкодування склав 48 249,44 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу власнику ТЗ ОСОБА_4

Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2016,

ОСОБА_6 визнано винним у порушені пункту 16.6 ПДР України та притягнуто до

адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ "СК "Оранта-Січ", поліс № АІ/5987298.

ПрАТ "СК "Оранта-Січ" сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 28 648,70 грн., та залишалась непогашеною частина суми страхового відшкодування у розмірі 19 600,74 грн., яку позивач просив стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 993 ЦК України та ст.. 27 ЗУ «Про страхування».

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із сплатою страхового відшкодування позивачем власнику пошкодженого транспортного засобу, до позивача у відповідності до положень ст.. 27 ЗУ «Про страхування» та статті 993 ЦК України перейшло право вимоги до винуватця ДТП та його страховика в межах фактичних затрат, а, оскільки страховиком відповідача частина страхового відшкодування в межах його відповідальності виплачена, то непокрита цією виплатою частина страхового відшкодування має бути погашена винним в ДТП водієм ОСОБА_1

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що такі висновки суду не ґрунтуються на нормах законів, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, ст.. 1194 ЦК України, оскільки ліміт відповідальності ПрАТ "СК "Оранта-Січ" за шкоду майну становить 50000 грн., а відшкодовано позивачу лише 28648,70 грн., залишок невідшкодованої суми становить 19600,74 грн., що разом не перевищує ліміту відповідальності вказаного страховика. Тому заявлені до нього вимоги вважає безпідставними.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх неспроможними, оскільки апелянтом не враховані інші норми чинного законодавства, якими врегульовано питання страхування та правовідносин, що виникають внаслідок настання страхового випадку у зв`язку з ДТП між водіями та їх страховиками.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на правову позицію, викладену у постанові ВП ВС від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, у якій надано розмежування між правовідносинами з регресу та суброгації.

Зокрема, відповідач посилається та такі висновки Великої Палати, надані у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Між тим, у цій справі встановлено, що позивач вже звертався до страховика в особі

ПрАТ "СК "Оранта-Січ", у якого застраховано цивільно-правову відповідальність

ОСОБА_7 під час експлуатації ТЗ Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 , який сплатив на користь позивача частину витрат останнього зі страхового відшкодування в розмірі 28 648,70 грн. Решту суми останній не може погасити в силу вимог закону та умов договору з відповіда-

чем.

Вказане відбулось через різні умови договорів, укладених між страхувальниками та страховиками.

Так, укладений між ОСОБА_8 та ПАТ «СК «АХА Страхування» договір добровільного страхування наземного транспорту № 34723а5е, передбачає умови «Все включено», тобто повне КАСКО. В той час, як ОСОБА_1 уклав з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» договір цивільно-правової відповідальності за шкоду перед третіми особа (ОСАГО), оформлений полісом № АІ/5987298.

Відповідно до п. 29.12 договору № 34723а5е, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Договір страхування відповідача таких умов не містить, а тому його сторони керуються загальними умовами ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унормовано відшкодування страховиком шкоди, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, згідно з якоюу зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» за полісом № АІ/5987298 в силу його умов та вищенаведеної норми спеціального закону могло виплатити страховику потерпілого страхувальника, якому його страховиком виплачено страхове відшкодування у вигляді повної вартості відновлювального ремонту без урахування зносу ТЗ та із відшкодуванням вартості встановлення нових деталей та запчастин, лише частину фактичних витрат позивача, а саме, тільки витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахування зносу.

Вказане і потягло виникнення різниці між сплаченим потерпілому розміром страхового відшкодування та компенсацією цього відшкодування страховиком відповідача, який обмежений у їх повному відшкодуванні положеннями ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таки чином, незважаючи на те, що ліміт відповідальності страховиком винуватця ПрАТ «СК «Оранта-Січ» не вичерпано, але він може відповідати лише в межах вимог ст. 29 вказаного закону, в той час як страховик потерпілого в межах укладеного договору КАСКО поніс більші фактичні витрати, які пов`язані саме з відновленням пошкодженого ТЗ, тому погашення непокритої різниці цих витрат у відповідності до положень статті 1194 ЦК України має покладатися на винуватця ДТП, оскільки його поліс ОСАГО не містить умов покриття всіх фактичних витрат його страховиком.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 р. у справі №3-1304гс16, у справі №3-1344гс16, від 18 вересня 2017 року у справі № 904/8457/16.

У вказаних постановах касаційним судом зазначається, що порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст. 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

З огляду на вказане, колегія вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 03 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: