Справа № 182/8205/18
Провадження № 2/0182/213/2019
24.04.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді Рунчевої О.В.
секретаря Нагаєвої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -
Позивач 29 жовтня 2018 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини.
На випадок своєї смерті мати склала заповіт на користь онука, відповідача по справі, ОСОБА_2 Вона та відповідач, кожен окремо , звернулися до приватного Нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини.
Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2018 року приватний нотаріус ОСОБА_4 відмовила їй в у видачі свідоцтва про право власності на зазначену земельну ділянку ( на обовязкову частку) , в звязку з наявністю заповіту на іншу особу. Також, нотаріус в постанові зазначила, що не може вчинити нотаріальну дію, виходячи з того, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку, який знаходиться у відповідача.
Нотаріусом зазначено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 також була донька померло ї- Ахременко ОСОБА_5, яка померла 24 серпня 2012 року, тобто до відкриття спадщини та син ОСОБА_6, який пропав без весті в 2009-2010 роках , але безвісно відсутнім не визнаний.
Враховуючи, що вона має право на обовязкову частку у спадщині, але оригінал Державного акту на спадкову земельну ділянку знаходиться у відповідача, вона вимушена звернутися з цим позовом до суду.
Ухвалою суду від 14.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 06.03.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 24.04.2019 року на 10.00 годину.
У судове засідання сторони не з?явилися. Позивач, згідно поданої заяви, просить справу розглядати в її відсутність та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі ( а.с. 65).
Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки із викликом на 24 квітня 2019 року на 10-00 год., яке повернулося на адресу суду із відміткою про вручення. (а.с. 69, 70). Причини неявки відповідача суду не відомі. Заяву про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав, не подано і відзиву на позов.
Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 1216, 1217 , 1220 , 1221, 1222, 1223, 1233, 1235, 1261, 1241, 1268 ЦК України.
У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 6,710 га, що розташована на території Чистопільської ( до перейменування Кіровської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку серії II - ДП № 099586, виданого 29.10.2002 року Нікопольським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки складає 175055, 04 грн (а.с. 11).
Як вбачається із свідоцтва про народження батьками позивача є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 6). Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище «Костюренко» (а.с. 7).
20 лютого 2018 року ОСОБА_3 померла (а.с. 4).
Згідно заповіту, посвідченого 13 липня 2010 року нотаріусом Орджонікідзевского міського нотаріального округу ОСОБА_8 , належну на праві особистої власності земельну ділянку , площею 6, 710 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 заповіла онуку ОСОБА_2 (а.с. 38).
Для отримання свідоцтва про право власності на обовязкову частку спадкового майна, позивач звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено з тих підстав, що спадкодавець залишила заповіт на спадкове майно іншій особі, також з тих підстав, що позивачем не надано оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно.
Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, крім ОСОБА_1 спадкоємцями за законом була донька померлої та мати ОСОБА_2 - ОСОБА_9, яка померла до відкриття спадщини - 24 серпня 2012 року (а.с. 5, 33) та син померлої ОСОБА_6, який пропав безвісті в 2009 - 2010 роках. (а.с. 63).
Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч.1 ст.1223 ЦК України).
Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначенийстаттею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Із листа приватного нотаріуса ОСОБА_4 № 1840/01-16сс87/2018 від 19.12.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 87/2018 (а.с. 27).
В матеріалах спадкової справи зберігається заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом та заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини як спадкоємцем на обовязкову частку спадщини, як непрацездатна дитина спадкодавця (а.с. 30, 49)
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54555772 від 19 грудня 2018 року від імені спадкодавця посвідчений заповіт 13 липня 2010 року , зареєстрований в реєстрі за 111 (а.с. 28).
Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 вересня 2018 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину (обовязкова частка) після смерті ОСОБА_3 відмовлено. (а.с. 63).
Свідоцтва про право на спадщину не видавалися, інших спадкоємців, крім сторін, судом не встановлено.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач та відповідачка прийняли спадщину відповідно до вимог закону. При цьому, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою померлої ОСОБА_3, на момент відкриття спадщини була непрацездатною особою - пенсіонером, прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а, тому, має право на обовязкову частку у спадщині.
Як вбачається з Витягу з технічної документації (інформація) про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площа земельної ділянки 6, 7100 га, відповідно площа 1/6 частки цієї земельної ділянки складає 1, 118 га.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217 , 1220 , 1221, 1222, 1223, 1233, 1235, 1261, 1241, 1268 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» -
Позовну заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання вул. Кірова, буд. 31 с. Таврійське Нікопольський район Дніпропетровська область) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 6,710 га, що розташована на території Чистопільської ( до перейменування Кіровської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку серії II - ДП № 099586 , виданого 29.10.2002 року Нікопольським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області, що складає площу 1,118 га в порядку спадкування ( обовязкова частка) після смерті ОСОБА_3 , померлої 20 лютого 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 80 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_10