АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/670/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_6 до Державного підприємства (ДП) «Сетам», приватного виконавця ОСОБА_7, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, ТОВ «Кредитні ініціативи», про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки

в с т а н о в и в :

У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ДП «Сетам», Приватного виконавця ОСОБА_7, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, ТОВ «Кредитні ініціативи», про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся з заявою про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що в результаті неправомірного, на його думку, проведення прилюдних торгів від 04.02.2019 року з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також складанні за їх результатами протоколу № 386415 від 04.02.2019 року та акта від 21.02.2019 року позивач був позбавлений права власності на належне йому житло. Тому просив суд визнати недійсними прилюдні торги, а також визнати недійсними і скасувати складені за результатами торгів протокол від 04.02.2019р. та акт від 21.02.2019р.

Вказані торги, на думку заявника, були проведені з порушенням порядку реалізації майна, переможцем торгів було визнано ОСОБА_5, яка зареєструвавши своє право власності на зазначене житло, може вільно і безперешкодно його відчужити на користь третіх осіб - добросовісних набувачів. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову або призвести до неможливості його виконання.

У звязку з цим заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1; заборонити посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь який спосіб, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за вказаною вище адресою; заборонити відповідачам та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб вказаної квартири; допустити ухвалу про забезпечення позову до негайного виконання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2019 року заяву задоволено. Накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню або зміні власника квартири АДРЕСА_2. Вказано, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала оскаржена в апеляційному порядку відповідачкою ОСОБА_5 з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що накладення арешту та заборони на майно позивача за його ж заявою суперечить закону. Вжиті судом заори забезпечення позову порушують порядок реалізації арештованого майна, що здійснюється на виконання рішення суду про стягнення боргу. Отже своїми діями суд фактично зупинив виконання рішення суду, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, апелянт просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в застосуванні засобів забезпечення позову, стягнути з ОСОБА_6 на користь апелянт судові витрати.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що предметом позову є визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки. Таким чином, позивачем оскаржується правомірність проведення прилюдних торгів від 04.02.2019 року, на яких продано належну йому на праві власності квартиру.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 4-6) вбачається що за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на спірне майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вказано у п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Докази, які надали позивачем, є достатніми для висновку про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим колегія суддів враховує, що даний спір виник на стадії виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Апелянт ОСОБА_9 є добросовісним набувачем спірної квартири.

Тому на думку колегії суддів відповідним та цілком співмірним заходом забезпечення позову буде заборона новому власнику вказаної квартири вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб спірної нерухомості.

Про такий захід, серед іншого, і просив ОСОБА_6 у своїй заяві.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим не погодитись з рішенням суду першої інстанції та, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, скасувати ухвалу районного суду і задовольнити частково заяву позивача.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_9 вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб квартири за адресою: АДРЕСА_3.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.

Судді