РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 року Провадження №2/425/280/19

Справа №425/638/19

м.Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О. ,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу ОСОБА_2, Рубіжанський міський відділ держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання виконавчого запису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

21.02.2019 позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7873, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2011 року в розмірі 54893,48 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5221,52 грн., заборгованість за відсотками 43409,82 грн., заборгованість з пені та комісії 3171,97 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2590,17 грн.. Витрати за вчинення виконавчого напису 1800,00 гривень. Період, за який провадиться стягнення - з 15 лютого 2011 року по 30 квітня 2017 року.

Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису документи, які б підтверджували факт безспірності заявленого відповідачем боргу у вказаному розмірі були відсутні. Спірним, зокрема, є: нарахування процентів саме у визначеному відповідачем розмірі (у тому числі їх безпідставна зміна в односторонньому порядку); період стягнення боргу, який виходить за межі трирічного строку за основним боргом та за межі річного строку за вимогами про стягнення штрафних санкцій. Спірним є право відповідача на нарахування штрафних санкцій за період з 01 червня 2014 року, тобто під час дії положень статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені, та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. В період, за який нараховані та стягнені за виконавчим написом штрафні санкції, вона постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке входить до затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275- р Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У правовідносинах між відповідачем, як кредитором, та позивачем, як боржником, виник юридичний (цивільно-правовий) спір з приводу захисту відповідачем свого цивільного права щодо стягнення з неї грошового боргу шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі. Такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладені обставини, вважає, що вони, у своїй сукупності, є достатніми і самостійними підставами для того аби визнати виконавчий напис за № 7873 від 12 липня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

17 жовтня 2017 року, на підставі зазначеного виконавчого напису, постановою головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у. Луганській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 54915673.

15 лютого 2019 року постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 54915673 звернено стягнення на доходи позивача.

Крім того, при проведенні виконавчих дій, відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладається арешт на майно боржника, у разі чого, належне їй майно може бути вилучено та реалізовано, що призведе до порушення її прав та може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Причиною, у зв'язку з якою потрібно забезпечити позов, є загроза вибуття з її володіння майна, яке може бути вилучено у неї та реалізоване при здійсненні виконавчого провадження.

У якості забезпечення позову в цьому випадку доцільним просити про застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, адже такий спосіб зупиняє вчинення виконавчих дій (стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження») у виконавчому провадженні, що виключає подальший арешт її майна з метою подальшого його вилучення та реалізації в разі прийняття рішення по справі на її користь. Невжиття заходів із забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса на час розгляду справи може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за її позовом про захист прав, оскільки ці права будуть вже порушені в разі арешту та подальшого відчуження майна.

Зважаючи на викладене, позивач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 7873 від 12 липня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2011 року в розмірі 54893,48 гривень у виконавчому провадженні № 54915673, що перебуває у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області до вирішення справи по суті; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального, округу ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2011 року в розмірі 54893 гривень 48 копійок, зареєстрований у реєстрі за № 7873.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.02.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі №7873 та вчиненого 12.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_4 „ПриватБанк заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2011 року в розмірі 54893,48 гривень, у виконавчому провадженні №54915673, що перебуває у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області до вирішення справи по суті.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.02.2019 року прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого запису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.23).

Представник відповідача в судове засідання не з,явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не направив (а.с.34,50).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.36), письмові пояснення щодо позову суду не надав.

Третя особа представник Рубіжанського місього відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській областів судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмові пояснення щодо позову суду не надав.

Згідно ст. 130 ЦПК України, у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно

оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ Про нотаріат (далі - Закон Про нотаріат ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом „Про нотаріат та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону „Про нотаріат). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України „Про нотаріат). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України „Про нотаріат та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із ст. 87 Закону України „Про нотаріат , для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України „Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України „Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України „Про нотаріат передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України „Про нотаріат ). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Такий висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 23січня 2018 року у справі №310/9293/15.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України , затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така позиція викладена в Постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц.

Судом встановлено, що 12.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинено виконавчий напис № 7873 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» грошові кошти у сумі 54893,48 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5221,52грн; заборгованості за відсотками у розмірі 43409,82 грн.; заборгованості з пені та комісії у розмірі 3171,97 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2590,17 грн..

Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. ( а.с.8).

Постановою головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області

ОСОБА_3 від 17.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 7873, виданого 12.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 56693,48 грн. (а.с.13).

Постановою старшого державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_6 від 15.02.2019 року, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.14).

В ході розгляду справи ані відповідачем, ані третьою особою не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості,а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису,чи була повідомлена боржник про наявність боргу.

Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчих написів нотаріусом, заборгованість була безспірною та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні.

Європейський суд з прав людини вказав ,що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE,№ 4909/04,§ 58,ЄСПЛ,від 10лютого 2010року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що нотаріусом вчинено оскаржувані виконавчі написи без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, та доказів зворотному матеріали справи не містять, та оспорюванні виконавчі написи нотаріусом вчинено з порушенням вищенаведених положень закону, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, Законом «Про нотаріат», суд,-

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу ОСОБА_2, Рубіжанський міський відділ держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання виконавчого запису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким,що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2011 року в розмірі 54893(пятдесят чотири тисячі вісімсот девяносто три )гривні 48 копійок, зареєстрований у реєстрі за № 7873 .

Повний текст рішення складено 02.05.2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області, або безпосередньо до Луганського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його

перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: Луганська область, м.Рубіжне, вул. Будівельників, 30-А/92 ,РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк, адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д,.

Суддя В.В. Москаленко