Дата документу 13.05.2019 Справа № 336/2482/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/2482/17 Головуючий у 1 інстанції:
№ 22-ц/807/1365/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 27.09.1996 року по 28.03.2017 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти придбали автомобіль Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я відповідача.

02.02.2017 року відповідач без її згоди та відома перереєстрував вказаний автомобіль на свою сестру ОСОБА_3 зі зміною державного номеру на НОМЕР_1 . Дійсна вартість автомобіля згідно висновку товарознавчої експертизи від 07.03.2018 року становить 158795,10 грн.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з відповідача на свою користь вартість Ѕ частини автомобіля Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 у сумі 79397,55 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3500 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.09.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської рай адміністрації м. Запоріжжя.

28.03.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Під час шлюбу 07 вересні 2011 року сторони придбали автомобіль Chevrolet Lacetti NF19B, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , який був зареєстрований на ім`я відповідача.

02.02.2017 року відповідач без згоди позивача продав автомобіль Chevrolet Lacetti своїй сестрі ОСОБА_3 , державний номерний знак був змінений на НОМЕР_1 .

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 39 від 07.03.2018 року, ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску станом на 03.03.2018 року становить 158795,10 грн.

Враховуючи, що за ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, а позивач не надавала згоди на відчуження майна, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості належної їй частки у праві спільної власності на автомашину.

Визначаючи вартість компенсації, суд першої інстанції керувався статтею 71 СК України якою встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Як зазначив суд першої інстанції, зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Враховуючи наведені норми закону, а також ту обставину, що на час розгляду справи відповідачем був відчужений автомобіль, придбаний у шлюбі без згоди дружини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить 79,397,55 грн.

Доводи відповідача про невідповідність грошової компенсації фактичній вартості автомашини спростовуються висновками експертів, зокрема висновком судової автотоварознавчої експертизи № 39 від 07.03.2018 року, за яким ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску станом на 03.03.2018 року становить 158795,10 грн.

До цього висновку наближений і висновок судового експерта Булейко О.А.. за яким ринкова вартість автомобіля складає 101 999 гр.73 коп.

Між тим автомашина була реалізована відповідачем за заниженою ціною - 49 355 гр. 75 коп., що вбачається з договору купівлі-продажу та відповідачем не доведено, що на час продажу автомашина мала таку вартість.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що автомобіль був придбаний за кошти, які були ним отримані від продажу автомобіля ВАЗ та отримані у борг у сестри. разом з тим належних доказів на підтвердження цих обставин відповідач не надав, та не заперечував, що реалізував автомашину.

Також відповідач посилався на те, що грошові кошти, отримані від продажу автомашини були використані на потреби сім`ї, тому що вони були спрямовані на погашення витрат на послуги стоматолога, оплату житлово-комунальних послуг тощо. Ці обставини також не підтверджені жодними доказами.

Тож суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти або витрати грошової суми від продажу автомобіля на потреби сім`ї - суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги в тому числі щодо необґрунтованості витрат позивачки на правову допомогу були предметом розгляду та оцінені судом першої інстанції.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 13 травня 2018 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков