Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2019 Справа №607/14769/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2, зазначивши третьою особою - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на підставі рішення суду до 930 гривень, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 09 травня 2006 року вона (ОСОБА_1) перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, який розірвано рішенням суду від 02 квітня 2014 року. Від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3, яка проживає разом із нею (ОСОБА_1) та перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на її (ОСОБА_1) користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 600 гривень щомісячно, які відповідач не сплачує по даний час. При цьому, відповідач, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки ОСОБА_3, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, не піклується про фізичний та духовний розвиток та стан її здоров'я, не надає жодних грошових коштів на утримання дочки. Разом із тим, просить збільшити розмір аліментів до 930 гривень, щомісячно, покликаючись на те, що сума аліментів, яка стягнута за рішенням суду від 22 грудня 2015 року у розмірі 600 гривень, є недостатньою для належного утримання неповнолітньої дочки, а тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у сумі 930 гривень щомісячно, що буде достатнім для належного забезпечення дитини. З цих підстав просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, 15 квітня 2019 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, попередньо у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що не заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із тим , не погоджується із позовною вимогою про збільшення розміру аліментів, які стягуються із нього на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 до 930 гривень щомісячно, тому у цій частині позову просив відмовити.

Від третьої особи - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Судом установлено:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2014 року.

Від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис №189 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 27 червня 2013 року повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2.

Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 виданим 15 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №143 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 600 гривень, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду, 22 грудня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/17739/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 600 гривень, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

10 лютого 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції Небеснюк З.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50125575 з примусового виконання виконавчого листа №607/14769/18 виданого 22 грудня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 600 гривень, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

20 серпня 2016 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7, змінивши прізвище на «ОСОБА_1», що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданим 20 серпня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно довідки про розмір заборгованості по виплаті аліментів №3934/13-30 виданої 27 липня 2018 року Заліщицьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, станом на 01 липня 2018 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах, які стягуються на користь ОСОБА_1 становить 19600 гривень.

Неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, виданою 20 липня 2018 року №341 об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Київська,9».

Згідно довідки-характеристики №20 виданої 22 червня 2018 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №9 Тернопільської міської ради, ОСОБА_3, 2013 року навчання дійсно відвідує Тернопільський дошкільний навчальний заклад №9 з 01 вересня 2015 року. Дитина чиста, охайна, доглянута, забезпечена всім необхідним приладдям, фізичний і психічний розвиток відповідає віку. Мама приймає активну участь у житті садочку: вчасно приводить і забирає дитину, оплачує за садок, відвідує батьківські збори та інші заходи. Батько життям дитини не цікавився, у заклад не з'являвся.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_9, у яких вона вказує, що є сусідкою ОСОБА_1, однак, батька дитини - ОСОБА_2 не бачила у будинку близько п'яти років. Дитина завжди ходить на прогулянки з матір'ю ОСОБА_1 Також їй відомо, що ОСОБА_2 не провідує дочку ОСОБА_3, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги.

Також, із наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_10, який є сусідом ОСОБА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2, слідує, що вихованням неповнолітньої ОСОБА_3 займається її матір ОСОБА_1. При цьому, батько дитини ОСОБА_2 дитину не провідує, не допомагає фінансово, не появлявся у будинку близько п'яти років.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №17 від 09 січня 2019 року мати дитини ОСОБА_1 повідомила, що батько не бере участі у вихованні доньки, не піклується про її духовний, моральний та фізичний розвиток, не спілкується з донькою взагалі. Інформація ТДНЗ №9 від 22.06.2018р. №20 підтверджує той факт, що батько життям дитини не цікавився, в заклад не з'являвся. Батько дитини ОСОБА_2 на засідання комісії не з'явився, але склав в службі у справах неповнолітніх та дітей заяву від 30 листопада 2018 року про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що ОСОБА_2 не виконує обов'язки щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. За вказаних обставин орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема, не навідується до дитини, не цікавиться її життям, станом її здоров'я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не виявляє до неї батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, не приймає участі у вихованні.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо неповнолітньої дитини внаслідок винної поведінки відповідача, а тому, беручи до уваги ще й той факт, що сам ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що неодноразово казував у судовому засіданні та склав у службі у справах неповнолітніх та дітей відповідну заяву, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають до задоволення.

Щодо вимог про збільшення розміру аліментів, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2015 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 600 гривень, щомісячно, є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дітей, з метою забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що збільшення розміру аліментів в межах заявлених позивачем позовних вимог, а саме в розмірі 930 гривень, щомісячно є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3) батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду - 25 квітня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3, паспорт громадянина України, серія НОМЕР_5, виданий Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області.

Третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка