Справа № 308/3120/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Джуга С.Д.,

секретаря: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Козакова М.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 , адвоката Литвин Степана Йосиповича в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року у справі №308/3120/15-ц (Головуючий: Монич О.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року прокурор міста Ужгорода звернувся в суд із позовом до Ужгородської міської ради та 31 фізичної особи про визнання недійсними та скасування рішень Ужгородської міської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення і передачі у власність земельних ділянок за адресою м.Ужгород вул .Стефаника громадянам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 Наталії Омелянівні, ОСОБА_29 , поверненні та витребуванні земельних ділянок і під час розгляду справи змінив позовні вимоги та обґрунтовував такі із посиланням на Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 07 липня 2014 року, що складений Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області за результатами позапланової перевірки з питань дотримань вимог земельного законодавства Ужгородською міською радою при передачі у власність земельних ділянок громадянам в районі вулиці Стефаника, м.Ужгород для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, згідно з яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок вздовж проїзної частини «Обхід» м.Ужгород - контрольно-пропускний пункт «Ужгород» з подальшою передачею у власність відбулося з порушенням вимог ст.111 ЗК України, ст.5 Закону України «Про основи містобудування» та Постанови Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року та №522 від 20.05.2009 року.

Повноваження органів прокуратури із захисту інтересів держави позивач мотивує тим, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та положення про Держсільсгоспінспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року за №459/2011 Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої, згідно із ст.6 цього Закону належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними і фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і приватизації права на землю.

Оскільки, орган Державної інспекції сільського господарства України та Держгеокадастру не наділені повноваженими щодо звернення з позовом до суду про визнання протиправними та недійсними рішень ради, прокуратура в силу вимог статті 131-1 Конституції України, статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наділена повноваженнями щодо звернення до суду з метою захистів держави та набуває статусу позивача.

Прокурор вважає, що Ужгородською міською радою, яка відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», покликана захищати права територіальної громади, останні порушуються внаслідок незаконних рішень, а тому прокурором визначено та встановлено необхідні і достатні підстави для представництва інтересів держави у сфері охорони землі як національного багатства.

За клопотанням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури у справу як співвідповідачів було залучено ОСОБА_30 , який набув за цивільно-правовою угодою у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0996 га; ОСОБА_2 , яка набула за цивільно-правовою угодою у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,10 га; ОСОБА_3 , який набув за цивільно-правовою угодою у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0997 га; ОСОБА_31 , яка набула за цивільно-правовою угодою у власність земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_4 площею 0,0997 га та НОМЕР_5 площею 0,0999 га; ОСОБА_6 , яка набула за цивільно-правовою угодою у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_6 площею 0,0997 га; ОСОБА_32 , яка набула за цивільно-правовою угодою у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_7 площею 0,0997 га; ОСОБА_33 , яка набула за цивільно-правовою угодою у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_8 площею 0,0998 га.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт 6.9 рішення п`ятої сесії Ужгородської міської ради V скликання від 17.09.2010 року за №1582 в частині надання дозволу на підготовку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд в районі вулиці Стефаника в м.Ужгороді наступним громадянам:

- ОСОБА_8 , площею 0,10 га поз.96;

- ОСОБА_9 , площею 0,0963 га поз.97;

- ОСОБА_10 , площею 0,10 га поз.140;

- ОСОБА_11 , площею 0,0997 га поз.141;

- ОСОБА_12 , площею 0,10 га поз.142;

- ОСОБА_13 , площею 0,10 га поз.143;

- ОСОБА_14 , площею 0,10 га поз.144;

- ОСОБА_15 , площею 0,10 га поз.145;

- ОСОБА_16 , площею 0,10 га поз.146;

- ОСОБА_17 , площею 0,10 га поз.151;

- ОСОБА_18 , площею 0,10 га поз.152;

- ОСОБА_19 , площею 0,10 га поз.153;

- ОСОБА_20 , площею 0,10 га поз.154;

- ОСОБА_21 , площею 0,10 га поз.155;

- ОСОБА_22 , площею 0,10 га поз.156;

- ОСОБА_23 , площею 0,10 га поз.157;

- ОСОБА_24 , площею 0,10 га поз.158;

- ОСОБА_6 , площею 0,10 га поз.159;

- ОСОБА_25 , площею 0,10 га поз.160;

- ОСОБА_7 , площею 0,10 га поз.161;

- ОСОБА_26 , площею 0,10 га поз.182;

- ОСОБА_27 , площею 0,0996 га поз.183;

- ОСОБА_34 площею 0,0996 га поз.184;

- ОСОБА_29 площею 0,0995 га поз.188;

Пункт 1.1 рішення п`ятої сесії Ужгородської міської ради V скликання від 22.10.2010 року за №1627 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок:

- ОСОБА_17 (площею 0,0997 га);

- ОСОБА_18 (площею 0,0996 га);

- ОСОБА_19 (площею 0,0998 га);

- ОСОБА_21 (площею 0,0994 га);

- ОСОБА_20 (площею 0,0995 га);

- ОСОБА_26 (площею 0,0999 га).

Пункт 1.7 рішення п`ятої сесії Ужгородської міської ради V скликання від 15.10.2010 року за №1609 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок:

- ОСОБА_10 (площею 0,10 га);

- ОСОБА_11 (площею 0,0997 га);

- ОСОБА_12 (площею 0,10 га);

- ОСОБА_13 (площею 0,10 га);

- ОСОБА_35 (площею 0,0998 га);

- ОСОБА_24 (площею 0,0993 га);

- ОСОБА_6 (площею 0,0995 га);

- ОСОБА_25 (площею 0,0997 га);

- ОСОБА_7 (площею 0,0999 га).

Пункт 1.2 рішення п`ятої сесії Ужгородської міської ради V скликання від 27.10.2010 року №1638 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок:

- ОСОБА_8 (площею 0,10 га);

- ОСОБА_27 (площею 0,0997 га);

- ОСОБА_36 (площею 0,0997 га);

- ОСОБА_9 (площею 0,0963 га).

Пункт 1.7 рішення 7 сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 14.02.2012 року №456 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_22 (площею 0,0999 га);

Пункт 1.19 рішення 11 сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 30.12.2011 року №410 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_29 (площею 0,0995 га);

Пункт 2.3 рішення 6 сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 03.06.2011 року №179 в частині затвердження проекту відводу та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_16 (площею 0,0999 га);

Пункт 3.3 рішення 7 сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 22.07.2011 року №217 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_15 (площею 0,10 га) та ОСОБА_14 (площею 0,0998 га).

Визнано недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_9 від 12.10.2011 року, серії НОМЕР_10 від 16.03.2011 року, НОМЕР_35 від 25.06.2011 року, НОМЕР_36 від 20.07.2011 року, НОМЕР_37 від 20.07.2011 року, НОМЕР_38 від 25.06.2011 року, НОМЕР_39 від 28.05.2012 року, НОМЕР_40 від 05.11.2010 року, НОМЕР_41 від 01.08.2011 року, НОМЕР_42 від 28.08.2012 року, НОМЕР_43 від 28.05.2012 року, НОМЕР_44 від 26.12.2011 року, НОМЕР_45 від 17.04.2012 року, НОМЕР_46 від 17.03.2011 року, НОМЕР_47 від 17.03.2011 року, НОМЕР_48 від 15.05.2012 року, НОМЕР_49 від 05.11.2010 року та НОМЕР_50 від 05.11.2010 року.

Повернуто до земель комунальної власності земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_12 площею 0,0998 га; НОМЕР_13 площею 0,0993 га; НОМЕР_14 площею 0,0995 га; НОМЕР_15 площею 0,0999 га; НОМЕР_16 площею 0,0998 га; НОМЕР_17 площею 0,0996 га; НОМЕР_18 площею 0,10 га; НОМЕР_19 площею 0,10 га; НОМЕР_20 площею 0,0995 га; НОМЕР_21 площею 0,0999 га; НОМЕР_22 площею 0,0994 га; НОМЕР_23 площею 0,0995 га.

Витребувано на користь територіальної громади міста Ужгорода від ОСОБА_30 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0996 га; ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,10 га; ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0997 га; ОСОБА_31 земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_4 площею 0,0997 га та НОМЕР_5 площею 0,0999 га; ОСОБА_6 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_6 площею 0,0997 га.

Закрито провадження у справі в частині визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд серії НОМЕР_24 від 23.12.2011 року, НОМЕР_51 від 23.03.2011 року, НОМЕР_52 від 23.12.2011 року, НОМЕР_53 від 17.03.2011 року, НОМЕР_54 від 05.11.2010 року, НОМЕР_55 від 05.11.2010 року, повернення земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_25 площею 0,0963 га; НОМЕР_26 площею 0,10 га; НОМЕР_27 площею 0,0997 га; НОМЕР_28 площею 0,0999 га; витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода від ОСОБА_32 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_7 площею 0,0997 га та від ОСОБА_33 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_8 площею 0,0998 га.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині позовних вимог щодо надання дозволу на підготовку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд в районі вул.Стефаника - ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,10 га поз.96, пункт 1.7 рішення 5 сесії Ужгородської міської ради V скликання від 15.10.2010 року за №1609 в частині надання у власність даної земельної ділянки, визнання недійсним виданого їй державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування на корить територіальної громади міста Ужгорода даної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,10 га та відмовити у задоволенні позовних вимог, так як рішення у цій частині постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права і підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні, так як суд дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення перевірки.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду в частині витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода від нього земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0997 га відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд при прийнятті оскаржуваного рішення в частині, що стосується його права на землю грубо порушив його права щодо можливості захисту свого права власності на землю, неправильно застосував норми, що регулюють порядок витребування майна, а саме ст.388 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_37 , ставиться питання про скасування рішення суду в частині витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_22 площею 0,0994 га і в цій частині заявлених позовних вимог відмовити, так як на момент звернення прокурора до суду із позовом у листопаді 2015 року апелянт був власником земельної ділянки і судом ці обставини встановлені не були, і до участі в розгляді справи не залучався. Суд вилучив належну ОСОБА_1 земельну ділянку на користь територіальної громади міста Ужгорода і тим самим позбавив його конституційного права передбаченого ст.41 Конституції України на користування та володіння належною їй власністю. Дані обставини стверджуються договором купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_22 площею 0,0994 га укладеним між апелянтом та ОСОБА_21 10.11.2010 року, витягом з Реєстру прав власності №923260, Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 02 грудня 2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_29 площею 0,0999 га і постановити нове рішення у цій частині, яким відмовити у заявлених позовних вимогах, так як на момент звернення прокурора до суду із позовом у листопаді 2015 року апелянт був власником земельної ділянки, проте, судом вказані обставини встановлені не були і до участі в розгляді справи не залучався. Дане рішення стосується його прав та інтересів, як власника спірної земельної ділянки, оскільки суд першої інстанції вилучивши належну земельну ділянку на користь територіальної громади міста Ужгорода тим самим позбавив його конституційного права, передбаченого ст.41 Конституції України, на користування та володіння належною власністю. Дані обставини стверджуються договором купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_21 площею 0,0999 га укладеним між ним та відповідачем ОСОБА_22 04.06.2012 року, витягом №11405154 від 04.06.2012 року з Державного реєстру правочинів, Державним актом на право власності на земельну ділянку за даним кадастровим номером, площею 0,0999 га, в який внесено зміни в частині власника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_38 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах яких діє ОСОБА_39 просять рішення суду в частині задоволених позовних вимог відносно них скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, є необґрунтованим і документально не підтвердженим, таким, що порушує право громадян на отримання земельних ділянок в установленому чинним земельним законодавством порядком, а також порушує фундаментальні права громадян України, що охороняються Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних прав.

У іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи та у частині закриття провадження у справі про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не оскаржено і в цій частині рішення набрало законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України та апеляційним судом не переглядається.

Прокуратурою Закарпатської області було подано відзив на апеляційні скарги, в якому просять апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_37 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_40 , представника ОСОБА_38 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_39 , ОСОБА_4 , які підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах у частинах їх оскарження, представника прокуратури Закарпатської області Роман М.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням 5 сесії Ужгородської міської ради V скликання від 17.09.2010 року за №1582, пункт 6.9 громадянам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_38 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_36 , ОСОБА_29 було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Стефаника в м.Ужгороді , які у подальшому протягом 2010-2012 р. даним громадянам Ужгородською міською радою було затверджено проекти землеустрою та передано у власність земельні ділянки із вказаним цільовим призначенням.

Розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до ч.1 статті 12 ЗК України належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для їх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.ч.1, 6, 7 ст.118 ЗК України).

За вищезазначеним рішенням Ужгородської міської ради земельні ділянки в районі вул.Стефаника, м.Ужгород відводилися і передавались безоплатно у власність для будівництва та обслуговування будівель в охоронній зоні автомобільної дороги «Обхід м.Ужгорода - контрольно-пропускний пункт "Ужгород"» за №М08, що станом на прийняття рішення, згідно з Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, які затверджені постановою КМУ від 24 червня 2006 року №865, відносились до автомобільних доріг загального користування державного значення.

Згідно з п.22 вказаних Правил, забороняється будівництво житлових будинків, господарських і промислових споруд у придорожній зоні автомобільних (позаміських) доріг на такій відстані від краю проїзної частини: на ділянках доріг державного значення I, II і III категорій, що побудовані або будуються в обхід міст і селищ міського типу, сільських населених пунктів - не менше ніж 100 метрів; на під`їздах до обласних і великих промислових центрів - 50 метрів; на ділянках доріг державного значення між населеними пунктами - 32,5 метра.

Згідно з п.5.25 Наказу Міністерства охорони здоров`я від 19.06.1996 року за №173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», автомобільні дороги загальної мережі I, II і III категорій слід проектувати в обхід населених пунктів згідно з вимогами СНиП 2.05.02-85 «Автомобильные дороги».

Відстань від бровки земляного полотна зазначених доріг необхідно приймати не менше 100 метрів до житлової забудови і садівницьких товариств, для доріг IV категорії - 50 м, при забезпеченні на відповідній території гігієнічних нормативів якості атмосферного повітря та рівнів шуму. Для захисту від шуму і загазованості вздовж доріг слід передбачати смуги зелених насаджень шириною не менше 10 метрів.

Земельні ділянки, які є предметом спору, розміщені на відстані 25 метрів від краю проїзної частини автомобільної дороги «Обхід м.Ужгорода - контрольно-пропускний пункт «Ужгород» згідно детального плану території і таким чином оспорюваними рішеннями відповідачам надані земельні ділянки з містобудівними умовами для будівництва на відстані 25 метрів від краю проїзної частини, замість визначених 100 метрів.

Відповідно до положень містобудівної документації «Коригування окремих розділів генерального плану міста Ужгорода», що затверджена рішенням Ужгородської міської ради IV скликання від 04.06.2004 року за №313 «Про генеральний план міста» територію, за рахунок якої відведені земельні ділянки відповідачам Ужгородською міською радою за адресою вул .Стефаника , заплановано під багатоквартирну забудову. Це відповідає виду цільового призначення, встановленого Класифікацією, - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.03).

Законами України «Про планування і забудову територій», «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про планування і забудову територій» генеральним планом населеного пункту визначаються: потреби в територіях для забудови та іншого використання; потреба у зміні межі населеного пункту, черговість і пріоритетність забудови та іншого використання територій; межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій; планувальна структура та просторова композиція забудови населеного пункту; загальний стан довкілля населеного пункту, основні фактори його формування, містобудівні заходи щодо поліпшення екологічного і санітарно-гігієнічного стану; території, які мають будівельні, санітарно-гігієнічні, природоохоронні та інші обмеження їх використання; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, готують вихідні дані для розроблення планів земельно-господарського устрою території населеного пункту та іншої землевпорядної документації; вирішують питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій; вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок організовують розроблення та затвердження місцевих правил забудови, детальних планів території, планів червоних ліній, іншої містобудівної документації та проектів.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про планування і забудову територій» детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови; розташування окремих земельних ділянок та об`єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій.

Містобудівна документація є основою для, зокрема, вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб; вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій (ч.2 статті 17 Закону України «Про основи містобудування»).

Згідно до Класифікатора видів цільового призначення земель, що затверджений наказом Державного комітету України із земельних ресурсів

23.07.2010 №548, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Згідно з Класифікатором окремі види цільового призначення земель характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що Ужгородською міською радою рішенням від 17.09.2010 року за №1582 було протиправно надано дозвіл відповідачам на розробку проектів землеустрою по вул.Стефаника для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, так як орган місцевого самоврядування, враховуючи підстави, передбачені ч.7 ст.118 ЗК України, повинен був відмовити заявникам у задоволенні їх клопотань через невідповідність відведення земельних ділянок вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів і невідповідність місця розташування земельних ділянок вимогам генерального плану м.Ужгорода, затвердженого у встановленому законом порядку.

Враховуючи норми п.п.«б», «в» ч.1 ст.186 та ст.186-1 ЗК України, погодження комісією з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, та затвердження Ужгородською міською радою проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам є протиправними.

Розроблення детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови в районі вул.Стефаника в м.Ужгороді та містобудівного обґрунтування закріплення меж земельних ділянок для комерційного використання та садибного, житлового будівництва в м .Ужгороді (об`їзна дорога) не спростовує факту невідповідності цільового призначення земельних ділянок, передбаченого детальним планом, функціональному призначенню території в районі вул.Стефаника, встановленого положеннями генерального плану, оскільки такий детаальний план у межах населеного пункту може лише уточнювати положення генерального плану населеного пункту, розробляється на його основі і не може суперечити йому, зокрема, в частині використання та забудови територій.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України, чинній на дату прийняття Ужгородською міською радою рішень про передачу земельних ділянок за адресою м. Ужгород, вул.Стефаника, 24 громадянам, які є відповідачами у справі, право власності на кожну із земельних ділянок було посвідчено державним актом.

Оскільки, рішення, яким передано у власність громадянам земельні ділянки за вищезазначеними адресами, прийнято Ужгородською міською радою протиправно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки виданих відповідачам.

Щодо втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном, то таке є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного інтересу.

Право власності (на мирне володіння майном) не є абсолютним. За своєю правовою природою потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вжити певних заходів втручання в право власності у тому числі і позбавляти громадян власності. При цьому в таких випадках держава повинна дотримуватися установлених принципів правомірного втручання.

Згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини правильне застосування законодавства беззаперечно становить «суспільний інтерес» (п.54 рішення у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі представника ОСОБА_39 , який діє в інтересах ОСОБА_38 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про скасування рішення суду щодо них у повному обсязі не підлягає задоволенню із вищезазначених підстав.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушення земельного законодавства під час здійснення перевірки, судова колегія до уваги не приймає, оскільки про факт порушення вимог земельного законодавства прокуратурі міста стало відомо у липні 2014 року за результатами перевірки Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, що стверджується актом перевірки від 07.07.2014 року дотримання вимог земельного законодавства складеного ними.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання.

Із матеріалів справи вбачається, що прокурор м.Ужгорода звернувся в суд із позовом 19 березня 2015 року із заявою про зміну частини предмета позову звернувся 21 лютого 2018 року, яким просив прийняти зміни до п.11 позовних вимог прокурора за позовною заявою в частині повернення та витребування земельних ділянок від ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,10 га, ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0997 га, ОСОБА_41 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_6 площею 0,0997 га і у порушення вимог ч.3 ст.49 ЦПК України розглянув такі та постановив судове рішення 23 лютого 2018 року при цьому відповідачі не були своєчасно повідомлені про них та позбавлені можливості надати відзиви на них.

Із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 листопада 2010 року укладеного між ОСОБА_21 та ОСОБА_1 вбачається, що остання прийняла у власність належну продавцю на праві власності земельну ділянку площею 0,0994 га, яка розташована: АДРЕСА_2 за кадастровим номером НОМЕР_22 , що стверджується витягом з Державного реєстру правочинів №923260 та Державним актом на право власності на земельну ділянку за даним кадастровим номером виданий на її ім`я.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 червня 2012 року укладеного між ОСОБА_22 та ОСОБА_4 , останній купив (прийняв) у власність належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0999 га з кадастровим номером НОМЕР_21 , яка розташована: АДРЕСА_2 , що стверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11405154 та Державним актом на право власності на земельну ділянку за даним кадастровим номером.

На момент звернення прокурора до суду із позовом у березні 2015 року ОСОБА_42 та ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу були власниками земельних ділянок, і дані обставини судом не встановлювалися та до участі у справі не залучалися відповідно до ст.ст.48, 51 ЦПК України і рішення суду про повернення та вилучення земельної ділянки стосується їх прав та інтересів, як власників земельних ділянок, що позбавляє їх права, передбаченого ст.41 Конституції України на користування та володіння належною їм власністю.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині повернення та витребування земельних ділянок у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_43 за відповідними кадастровими номерами на користь територіальної громади міста Ужгорода підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до ч.ч.2, 3 п.4 ст.376 ЦПК України, яким у позові прокурора слід відмовити в оскаржуваній частині із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374, ч.ч.2, 3 п.4 ст.376 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_37, ОСОБА_4 задовольнити, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та адвоката Литвин Степана Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_46 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року у частині витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода від ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_30 площею 0,10 га, ОСОБА_3 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_31 площею 0,0997 га, ОСОБА_6 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_32 площею 0,0997 га, ОСОБА_4 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_33 площею 0,0999 га та у частині повернення на користь територіальної громади міста Ужгорода земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_34 площею 0,0994 га скасувати і в цій частині заявлених позовних вимог прокурора міста Ужгорода відмовити.

У решті рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой