Справа № 395/1261/17 Провадження № 2/395/2/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

при секретарі Сотченко Я.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» - адвоката

ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській

області - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області, приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Пурпурівська», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Комунальний заклад «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи», ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській областіпро визнання недійсним та скасування акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області, приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Пурпурівська»(ПСП «Агрофірма «Пурпурівська»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Комунальний заклад «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи», ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській областіпро визнання недійсним та скасування акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці.

У позові ОСОБА_1 вказала, що з 12 вересня 2005 року вона працювала свинаркою у ПСП «Агрофірма «Пурпурівська». 13 березня 2006 року її звільнено з роботи у звязку з виходом на пенсію по інвалідності.02 квітня 2007 року вона відповідно до наказу №12 прийнята дояркою на роботу до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Пурпурівська», де пропрацювала майже 8 років. У 2015 році її стан здоров'я почав погіршуватися, у неї виявиливегетативну поліневралгію верхніх кінцівок та захворювання хребта. 02 лютого 2016 року згідно з медичними рекомендаціями та на підставі висновку районної ЛКК № 469 від 27 грудня 2015 року її переведено на роботу нічного доглядача в корпус № 5 ПСП «Агрофірма «Пурпурівська». 11 лютого 2016 року відповідно до наказу № 12 від 11.02.2016 року її звільнено з роботи у звязку з виявленою невідповідністю щодо виконуваної роботи за станом здоровя (п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України).

У звязку з тим, що під час лікування лікарі запідозрили у неї професійне захворювання, вона звернулася до ВП Маловисківське міжрайонне управління ДСЕСУ України в Кіровоградській області з метою обстеження умов праці. 05 червня 2015 року представником Маловисківське міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби України в Кіровоградській області було складено акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта. Даний акт був складений формально, без замірювань фізичних навантажень роботи. Акт був підписаний лише зоотехніком підприємства ОСОБА_6, що суперечить наказу МОЗ України № 614 від 13.12.2004 р. 12.06.2015 року на підставі акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 05.06.2015 р. Маловисківським міжрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби України в Кіровоградській області було складено санітарно-гігієнічна характеристика її умов праці. Вважає, що вищенаведені документи є недійсними та підлягають скасуванню, оскільки вказана у них інформація не відповідає дійсності.

На підставі вищевикладеного позивач просила суд: визнати недійсним та скасувати акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта (с. Пурпурівка, Новомиргородського району) від 05.06.2015 р., складений ВП Маловисківським міжрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби України в Кіровоградській області з метою обстеження умов праці ОСОБА_1; визнати недійсним та скасувати санітарно-гігієнічну характеристику умов праці від 12.06.2015 р., складену ВП Маловисківським міжрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби України в Кіровоградській області; зобовязати ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області скласти новий акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта (с. Пурпурівка, Новомиргородського району) з метою обстеження умов праці ОСОБА_1;зобовязати ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області скласти нову санітарно-гігієнічну характеристику умов праці ОСОБА_1 Крім того, позивач просила стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Представник відповідача ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідача ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській областіповідомлена у встановленому законом порядку про дату, час, місце розгляду справи. У судове засідання представник третьої особи не зявився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа Комунальний заклад «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час, місце розгляду справи. У судове засідання представник третьої особи не зявився, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавав.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що з 12 вересня 2005 року позивач працювала свинаркою в приватному сільськогосподарському підприємстві «Агрофірма «Пурпурівська». 13 березня 2006 року ОСОБА_1 звільнено з роботи у звязку з виходом на пенсію по інвалідності. 2 квітня 2007 року позивач прийнята на роботу до ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» дояркою. З 21.12.2015 року по 01 лютого 2016 року позивач перебувала на лікуванні у Новомиргородській ЦРЛ. Після закінчення лікування разом з лікарняним листом ОСОБА_1 надано висновок районної ЛКК № 469 від 27 грудня 2015 року, де вказувалося що за станом здоровя вона не придатна до роботи дояркою, у звязку з чим позивача відповідно до наказу №10 від 02.02.2016 року переведено на посаду нічного доглядача. Наказом №12 від 11.02.2016 року відповідач звільнив позивача з роботи відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю щодо виконуваної роботи за станом здоровя, що перешкоджає продовженню цієї роботи.

Крім цього, у звязку з тим, що під час лікування лікарі запідозрили у неї професійне захворювання, вона звернулася до ВП Маловисківське міжрайонне управління ДСЕСУ України в Кіровоградській області з метою обстеження умов праці. 05 червня 2015 року представником Маловисківське міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби України в Кіровоградській області було складено акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта. 12.06.2015 року на підставі акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 05.06.2015 р. Маловисківським міжрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби України в Кіровоградській області було складено санітарно-гігієнічна характеристика умов праці позивача.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини та наведені вище норми діючого законодавства, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позивач та її представник не довели належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, викладених у позовній заяві. Судом не встановлено якими саме діями (бездіяльністю) чи рішенням відповідачів порушені, оспорені чи не визнані права, свободи або інтереси позивача, тобто позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів порушення своїх прав саме відповідачами.

Доводи сторони позивача з приводу того, що акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 05.06.2015р. складений формально, без замірювань фізичних навантажень роботи та санітарно-гігієнічна характеристика умов праці від 12.06.2015 р. позивача не відповідає дійсності, при цьому вказані документи не були підписані відповідними особами, які відповідають за їх складення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Так, у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_5 надав суду для огляду примірники оригіналів акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 05.06.2015р. та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 12.06.2015 р., на яких були наявні всі підписи субєктів складення таких документів. Крім того, на кожному з вказаних примірників оригіналів документів були наявні підписи позивача ОСОБА_1 про ознайомлення з документами та відсутність будь-яких заперечень з її сторони з приводу викладеної в них інформації. У звязку з наведеним суд критично оцінює показання допитаних у судовому засіданні свідків з приводу більш складних та важчих умов праці ОСОБА_1, які працювали разом з останньою у ПСП «Агрофірма «Пурпурівська». При оцінці показань свідків суд також приймає до уваги, що допитані судом свідки знаходяться у неприязних відношеннях з керівництвом ПСП «Агрофірма «Пурпурівська».

Після ознайомлення у судовому засіданні з наданими для огляду представником ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_5 оригіналами акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 05.06.2015р. та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 12.06.2015 р. ОСОБА_1 зазначила, що вона не бачила таких документів раніше, а підписи у документах їй не належать, проте доказів з цього приводу суду також не надала.

Необхідно зазначити, що судом були задоволені всі клопотання позивача та її представника адвоката ОСОБА_2 з приводу призначення судових експертиз, проте жодна з експертиз не була проведена з незалежних від суду причин, а саме, у звязку з тим, що заклади на які вказувала представник позивача, не мали права проводити відповідні судові експертизи.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що доводи позивача та його представника про порушення відповідачами прав ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позову, то судові витрати по справі у виді судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Держпраці у Кіровоградській області, приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Пурпурівська», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Комунальний заклад «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи», ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській областіпро визнання недійсним та скасування акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці - відмовити.

Судові витрати по справі у виді судового збору покладаються на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 02 травня 2019 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7