Справа № 296/9028/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просить виділити у власність позивача 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки 0,0567 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на ній, загальною вартістю 139 600,00 грн.; виділити у власність відповідачу автомобіль "Volkswagen Caddy", сірого кольору, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , вартістю 220 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 06.02.1999 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи у шлюбі сторонами придбано автомобіль "Volkswagen Caddy", вартістю 220 000,00 грн., власником якого є відповідач та 56/100 частин житлового будинку та земельну ділянку 0,0567 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною вартістю 139 600 грн., право власності на які оформлено на позивача. Позивач зазначає, що їй на праві власності повинна належати 1/2 частина всього нерухомого майна, що було набуто в шлюбі. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, а з позивачем проживає двоє дітей, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, необхідно поділити між сторонами в натурі, виділивши кожному з сторін в натурі конкретне майно.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по вказаній справі (а.с.25-26).

Ухвалою суду від 17.09.2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Caddy», сірого кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35-36). 24.10.2018 ОСОБА_4 подано зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 1/2 частину 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, а за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що

знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску (а.с.43-46).

12.12.2018 позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке розглянуте у судовому засіданні 12.12.2018 року (а.с.89-90).

Ухвалою суду від 12.12.2018 зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Продовжено підготовче провадження в даній цивільній справі (а.с.92-93).

21.09.2019 позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 подано уточнену позовну заяву, в якій остання просила визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, ідент. (VIN) номер НОМЕР_4 (а.с.96).

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 , не заперечувала щодо задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 визнала вимоги первісного позову, підтримала вимоги зустрічної позовної заяви, заперечувала проти стягнення з ОСОБА_4 судових витрат.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.10.2018 розірвано.

Сторони є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10,11).

За час спільного проживання подружжям однією сім`єю були придбані наступні об`єкти нерухомого та рухомого майна, а саме: 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 25.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І., власником якого є позивач (а.с.13) та автомобіль "Volkswagen Caddi", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який 03.08.2016 року був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до частини 3 статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Проте, судом встановлено, що правових підстав для застосування частин 2, 3 статті 70 СК України немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя відсутні. Відтак є всі підстави для застосування до даних правовідносин частини 1 статті 70 СК України.

Судом встановлено, що домовленості чи шлюбного договору у сторін немає.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи правову позицію ВСУ у справі № 6-2565цс16 суд при вирішенні питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, має застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи, що частина спірного будинку, земельна ділянка, та автомобіль були набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з невнесенням відповідної суми на депозитний рахунок суду та визнання сторонами позовів суд, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, вважає за можливе визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині на 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, ідент. (VIN) номер НОМЕР_4 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 є підставними та такими, що слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, згідно висновку №108 судової автотоварознавчої експертизи від 12.12.2018 року ринкова вартість автомобіля "Volkswagen Caddi", державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, ідент. (VIN) номер НОМЕР_4 складає 184 578,16 грн.(а.с.98-100).

Відповідно до висновку експерта №680/12-2018 за результатами проведення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 11.12.2018 року дійсна ринкова вартість 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 464 000,00 грн. (а.с.64-78).

Вартість всього спірного майна, що є об`єктом права власності становить 648 578,00 грн. (464 000,00 грн. + 184 578,00 грн.).

Відповідно за вимогу майнового характеру позивач за первісним позовом ОСОБА_3 повинна сплатити при подачі позову мала б сплатити 4 640,00 грн., а відповідно до квитанції №43 від 07.09.2018 року сплатила 1396,00 грн.(а.с.1), отже доплаті у державний бюджет підлягає 3 244 грн. за вимогу майнового характеру та 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру, а всього 3 948,80 грн.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_4 за звернення до суду із зустрічним позовом мав сплатити 3242,89 грн. (4640 грн. + 1845,78 грн. (судовий збір за майнову вимогу) = 6485,78 : 2), а сплатив 1000,00 грн., отже доплаті у державний бюджет підлягає 2 242,89 грн.

Крім того, ОСОБА_3 проведено оплату за висновки експертів про оцінку спірного рухомого та нерухомого майна сторін на загальну суму 5804,00 грн. ( 4004,00 грн.+1800,00 грн.).

Оскільки позови ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволені, суд відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, стягує з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету 3 948,80 коп. витрат по сплаті судового збору, з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету 2 242, 89 грн. витрат по сплаті судового збору, а також з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню половина вартості за проведення експертиз про оцінку спільного сумісного майна подружжя у розмірі 2 902, 00 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХ В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, ідент. (VIN) номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету 3 948 ( три тисячі дев`ятсот сорок вісім грн.) 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, ідент. (VIN) номер НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину 56/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0567 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля "Volkswagen Caddi", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 ,2011 року випуску, ідент. (VIN) номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету 2 242 (дві тисячі двісті сорок дві грн.) 89 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 902 (дві тисячі дев`ятсот дві грн.) 00 коп. витрат на проведення експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом):

ОСОБА_3

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_3

Відповідач (позивач за зустрічним позовом):

ОСОБА_4

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст рішення складено 26.04.2019 року.

Cуддя О. С. Рожкова