Ухвала

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 520/5289/16-ц

провадження № 61-6744ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ПАТ «ПроКредитБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року позов ПАТ «ПроКредитБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з боржником ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» суму заборгованості за договором про надання траншу від 07 липня 2014 року № 501.44679/FW501.357, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 17 лютого 2010 року № FW501.357, у розмірі 1 872 531,78 грн, з яких капітал - 1 204 313,74 грн, проценти - 67 772,66 грн, проценти за неправомірне користування кредитом - 409 715,09 грн, пеня - 190 730,29 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк у десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення вказаних недоліків скарги, а саме для наведення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що у зв`язку з розглядом судових справ та труднощами у самостійному виховані малолітньої дитини, у липні 2018 року у неї суттєво погіршився стан здоров`я, пов`язаний з тривалим хронічним захворюванням нервової системи. 16 серпня 2018 року її стан здоров`я настільки погіршився, що вона була змушена звернутись за медичною допомогою та проходила відповідне лікування, з 02 жовтня 2018 року по 16 жовтня 2018 року проходила стаціонарне лікування, після якого їй було рекомендовано обмеження емоційних навантажень. ОСОБА_1 зазначала, що не є фахівцем у галузі права та не могла самостійно захищати свої права, за станом свого здоров`я змогла звернутись за правовою допомогою лише наприкінці грудня 2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення першої інстанції, оскільки не надано належних доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законодавством строк, тому суд застосував положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України. Крім того, ОСОБА_1 була повідомлена про дату судового засідання, яке відбулося 06 липня 2018 року та 24 липня 2018 року ознайомлена з матеріалами справи.

29 березня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Водночас заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаної ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою зазначеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як на причини пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилалася на те, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду отримано 25 березня 2019 року. На підтвердження зазначених обставин до касаційної скарги додано копію поштового конверта від 19 березня 2019 року з трек-номером 788, в якому зазначену ухвалу направлено заявнику та відомості з офіційного веб-сайту «Укрпошта» в яких зазначено, що поштове відправлення з трек-номером 788 вручено отримувачу 25 березня 2019 року.

Враховуючи положення частини другої статті 390 ЦПК України, а також те, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду заявником отримано 25 березня 2019 року та протягом тридцяти днів з цієї дати оскаржено її в касаційному порядку, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, а саме тривалої хвороби. У зв`язку з розглядом судових справ та труднощами у самостійному вихованні малолітньої дитини в липні 2018 року у заявника суттєво погіршився стан здоров`я, пов`язаний з тривалим хронічним захворюванням нервової системи. Проте при постановленні ухвали, суд апеляційної інстанції не дослідив докази, які надані на підтвердження її стану здоров`я.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Суд апеляційної інстанції врахував вимоги наведених норм закону, перевірив доводи заявника, на які вона посилалася як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження та, встановивши, що ці підстави є неповажними, оскільки суду не надано належних доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законодавством строк та перебування на стаціонарному лікуванні після спливу строку на апеляційне оскарження не може вважатись поважною причиною для його поновлення, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків з огляду на таке.

Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обов`язок доказування і подання доказів визначено статтею 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас за змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд апеляційної інстанції вважав, що ОСОБА_1 не надала належних доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а перевірка таких доказів не належить до компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд вважає, що відповідні доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала апеляційної інстанції не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, а при її постановленні суд правильно застосував норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко