Справа № 536/1527/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.

за участю секретаря Курбанової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Весна» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Весна» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на спадкове майно.

Свою заяву обґрунтував тим, що він та ОСОБА_2 з 2001 року проживали однією сім`єю в її квартирі АДРЕСА_1 , в якій він був зареєстрований з травня 2001 року. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

В квітні 2003 року за спільні кошти придбали земельну ділянку площею 0,0521 га, розташовану в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області на території Піщанської сільської ради в Садівничому товаристві «Весна». Договір купівлі-продажу був укладений на ім`я ОСОБА_2

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла йому квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. В установлений законом строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру.

Спадковим майном також є земельна ділянка в СТ «Весна», але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що він не є спадкоємцем за законом, оскільки шлюб з ОСОБА_2 не укладав, а в заповіті земельна ділянка не зазначена.

Вважає, що він має право на спадщину після ОСОБА_2 , оскільки вони проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

На підставі викладеного просив суд:

- встановити факт проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу його та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01.01.2004 року по 10.09.2016 року;

- визнати за ним право власності на спадкове майно, яке належало померлій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме -земельну ділянку площею 0,0521 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області на території Піщанської сільської ради в Садівничому товаристві «Весна».

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві.

Представник відповідача Садівничого товариства «Весна» за довіреністю Оністрат Л.В. в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, уповноваженого представника відповідача, показання свідків, дослідивши подані докази та оцінивши їх з точки зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до наступних висновків.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кременчуці Полтавської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10 вересня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1097.

Відкрилася спадщина. Спадкова справа реєстрована в Спадковому реєстрі за номером НОМЕР_3 відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 жовтня 2017 року № витягу 49632922.

Спадковим майном є земельна ділянка площею 0,051 га, розташована на території СТ «Весна» Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , виданий 14 березня 2005 року Кременчуцькою районною державною адміністрацією Полтавської області.

З заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В. звернувся позивач ОСОБА_1 , якому 27 лютого 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку у зв`язку з тим, що заявником не подані документи, що підтверджують наявність підстав для закликання його як спадкоємця, чим були порушені його законні права і інтереси, які потребують захисту.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п. 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Такі, встановлені обставини дають суду підстави для висновку, що позивач та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 01 січня 2001 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

Враховуючи те, що встановлення факту проживання з спадкодавцем має для заявника юридичне значення, для отримання спадщини, і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд позов в даній частині задовольняє задовольняє.

До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і керуючись висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і як визначено в рішенні у справі «Салман проти Туреччини» від 27 червня 2000 року таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Що стосується вимоги позивача про визнання права власності, суд зазначає наступне:

У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.4 гл.10 наказу МЮУ № 269/5 від 22.02.2012 року про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Аналізуючи вищезазначене, на підставі рішення суду про встановлення факту перебування у шлюбі, що набрало законної сили, нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину, згідно якого позивач може набути право власності,

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність порушених прав чи законних інтересів, з приводу яких позивач звернувся до суду, тому в задоволенні позову в частині визнання права власності відмовляє.

Керуючись ст.ст. ст.ст.258,259,293,294,315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Весна» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня 2004 року по 09 вересня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський