Справа № 348/821/18
Провадження № 22-ц/4808/763/19
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю позивача - ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2, представника ПрАТ «Івано-Франківськтурист» - Тиніва І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Івано-Франківського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, з апеляційною скаргою представника Приватного Івано-Франківського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2019 року, ухвалене суддею Міськевич О.Я.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У квітні 2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача про спонукання до укладення договору про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та просив визнати нещасний випадок, що стався 15 березня 1990 року на території автобази «Турист» з ним, як машиністом автокрану КС-3575, д.н.з НОМЕР_1 , при розгрузці лісу, таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання відповідача провести спеціальне розслідування нещасного випадку та направити позивача на МСЕК.

Позивач заявлені вимоги обґрунтував тим, що з 07 липня 1989 року по 31 жовтня 1996 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи машиністом автокрану.

15 березня 1990 року на території автобази «Турист», при виконанні позивачем своїх трудових обов`язків машиніста автокрану та розгрузки лісу, обірвались болти поворотної частини автокра¬ну, від чого автокран перекинувся та придавив його. В результаті отримав тілесні ушкодження: перелом тазових кісток, розрив сечового міхура, уретри та інші тілесні ушкодження, від яких стаціонарно та амбулаторно лікувався понад 5 років в медичних установах м. Івано-Франківська та м. Києва. Згідно архівної довідки Івано-Франківської обласної лікарні від 20 листопада 2017 року в первинних записах в медичних картках вказаний випадок зафіксований як нещасний випадок на виробництві з травмами. У виписці стаціонарної медичної карти від 21 травня 1991 року міститься запис, що в березні 1990 року у нього була травма на виробництві.

На підприємстві за наказом № 40-д від 20 березня 1990 року була створена відомча комісія по розслідуванню причин аварії та наказом № 54-д від 15 квітня1990 року винних осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, нещасний випадок належно не було зареєстровано, акт по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві не було складено.

Керівництво бази приховало нещасний випадок, представник бази в 2001 році не передав документи у Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві для належної реєстрації та здійснення виплат.

Про порушення прав позивачу стало відомо тільки тепер, коли дові¬дався, що відповідач приховав нещасний випадок і не склав акт за формою Н-1. Вказує, що фактично через винні дії роботодавця одержав трудове каліцтво, яке йому необхідне для призначення гідної пенсії та одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

В даний час Івано-Франківська автобаза «Турист», як юридична особа реорганізована, її правонаступником є Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Надвірнянського районного суду від 22 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено, що нещасний випадок, який відбувся 15 березня 1990 року на території автобази «Турист», м. Івано-Франківськ, вул. І. Блавацького, 6 з машиністом автокрану КС-3575, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 при розгрузці лісу, пов`язаний з виробництвом. Зобов`язано Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариства по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» провести спеці¬альне розслідування нещасного випадку та направити ОСОБА_1 на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням законодавства, яке діяло на момент звернення позивача до суду, під час розслідування нещасного випадку на виробництві, зважаючи, що нещасний випадок стався за місцем роботи у робочий час та на тяжкість отриманої травми, за висновком відповідної комісії мав бути складений саме акт за формою Н-1. З метою захисту порушених прав позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариства по туризму та екскурсіях "Івано-Франківськтурист" провести спеці¬альне розслідування нещасного випадку, скласти акт Н-1 та направити ОСОБА_1 на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2019 року представник ПрАТ «Івано-Франківськтурист» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважає висновки суду такими, що не відповідають вимогам законодавства. Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд порушив норми матеріального права, не врахував вимог щодо дії нормативно-правових актів у часі, оскільки повинен був застосувати закон, який діє на момент зобов`язання до вчинення відповідної дії, як це передбачено ст. 10 ЦПК України.

Згідно ч.3 п.23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держпраці за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи. До складу комісії входить представник територіального органу Держпраці за місцем настання нещасного випадку та представники Фонду і місцевої держадміністрації за місцем настання нещасного випадку та первинні організації профспілки, членом якої є потерпілий, або представник територіального профоб`єднання за місцем настання нещасного випадку, якщо потерпілий не є членом профспілки.

Суд, який встановлює факт нещасного випадку, не вправі перекладати обов`язок проведення розслідування на відповідача.

Крім цього, оскільки суд визначив необхідність проведення спеціального розслідування нещасного випадку, то таке згідно Порядку проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку.

Також відповідач не наділений компетенцією направлення особи на медико-соціальну експертну комісію, такий порядок передбачений Положенням про медико-соціальну експертизу.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін.

Зазначив, що відповідач двічі, у 1990 та 2001 роках не виконав вимог законодавства та свої обов`язки, уникнув юридичної відповідальності та безпідставно намагається перекласти її на позивача та третіх осіб. Щодо спірності процедури розслідування зазначає, що визначальною умовою, коли розслідування організовує територіальний орган Держпраці є ліквідація підприємства, у цьому випадку підприємство не ліквідовано, а реорганізовано, тому розслідування повинен здійснювати правонаступник. Орган Держпраці організовує розслідування у випадку ліквідації підприємства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що за період з 07 липня 1989 року по 31 жовтня 1996 року позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Івано-Франківською автобазою « Турист» та працював машиністом автокрану 5-го -6го розряду в Івано-Франківській автоколоні, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_3 від 02 червня 81 року (а.с. 5- 6).

Згідно наказу № 40-д від 20 березня 1990 року 15 березня 1990 року при виконанні позивачем своїх трудових обов`язків машиніста автокрану КС-3575 держ. № НОМЕР_1 та розгрузки лісу, обірвались болти поворотної частини автокрану, від чого автокран перекинувся та придавив позивача. Створена комісія по виявленню причин аварії і нещасного випадку. Результати роботи комісії представити на розгляд згідно Положення про розслідування нещасних випадків (а.с. 14).

В результаті травми на виробництві позивач отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом тазових кісток, розрив сечового міхура, уретри та інші тілесні ушкодження, від яких стаціонарно та амбулаторно лікувався понад 5 років в медичних установах м. Івано-Франківська та м. Києва. (а.с.12-13).

Згідно архівної довідки Івано-Франківської обласної лікарні від 20 листопада 2017 року в первинних записах в медичних картках вказаний випадок зафіксований як травма на виробництві (а.с. 13). У виписці стаціонарної медичної карти від 21 травня 1991 року міститься запис, а саме що в березні 1990 року у позивача була травма на виробництві з наступними медичними записами (а.с. 12).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Автобаза» Турист» Івано-Франківсько обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях « Івано-Франківськ турист» з 17 грудня 2012 року знаходиться в стані припинення. Правонаступник - Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» ( а.с. 81).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, позивача та його представника, які заперечили вимоги скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. ст. 43, 46 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Згідно з частинами першою - третьою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України (частина четверта статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована «Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок №1232).

За змістом пункту 7 Порядку № 1232, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Згідно з підпунктом 2 пункту 15 Порядку № 1232 обставиною, за якою нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу.

Судом встановлено, що роботодавець не заперечував факт нещасного випадку на виробництві з ОСОБА_1 15 березня 1990 року при проведенні розвантажувальних робіт лісу автокраном КС -3575 держ. № НОМЕР_1, де стався відрив і перекидування кранової установки, в результаті чого був травмований машиніст крана ОСОБА_1 (а.с. 14-17).

Водночас, нещасний випадок належно не було зареєстровано, акт по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві не було складено та його копію не було позивачу вручено.

Також встановлено, що керівництвом автобази «Турист» в 2001 році не передав документи по даному нещасному випадку в Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві для належної реєстрації та здійснення виплат.

Статтями 13, 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено поняття страхового випадку та нещасного випадку. Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених уст. 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, в наслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Законом України « Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-Х11, що діє на час розгляду справи, ст. 22 передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Згідно «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою президії ВЦРЦС № 11-6 від 13 серпня 1982 року, п. 1.4 , що діяло станом на 18 березня 1989 року, нещасний випадок на виробництві , що викликав втрату у робітника працездатність не менш одного дня, або нещасний випадок, що викликав необхідність переводу його з роботи за основною професією на іншу роботу, актом за формою Н-1.Адміністрація підприємства зобов`язана видати засвідчену копію акту за формою Н-1 про нещасний випадок потерпілому або іншій зацікавленій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

На час розгляду справи діє «Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232.

Відповідно до п. 23 цього Порядку нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держпраці за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи.

Згідно ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Матеріалами справи встановлено, що Івано-Франківська автобаза «Турист» реорганізована та її правонаступником є ПрАТ по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист», що підтверджено даними з Єдиниго державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: дочірнє підприємство «Автобаза «Турист» Івано-Франківського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» припинено, дата запису :17 грудня 2012 року, номер запису :4005806, правонаступник - Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» (а.с. 109).

Враховуючи наведене, розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, повинен проводити відповідач як правонаступник, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, встановлюючи факт настання нещасного випадку у судовому порядку, що здійснюється тільки за умови ліквідації підприємства. У даному випадку підприємство відповідача не ліквідовано, тому факт встановлення нещасного випадку є передчасним, а розслідування нещасного випадку повинно проводитись відповідачем відповідно до «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232.

Доводи апелянта щодо не врахування вимог щодо дії нормативно-правових актів у часі, застосування закону, який діє на момент зобов`язання до вчинення відповідної дії не заслуговують на увагу, оскільки ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а тому застосування чинного законодавства при вирішення даного спору виконуватиме завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача.

Задовольняючи позовні вимоги в частині проведення спеціального розслідування, суд першої інстанції не врахував, що вказаний випадок не входить до переліку, що передбачає проведення спеціального розслідування, оскільки згідно п.36 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого.

Щодо направлення позивача ОСОБА_1 на медико-соціальну експертну комісію для визначення ступеня втрати професійної працездатності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05 червня 2012 № 420 затверджено Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, де у п.1.4. зазначено, що медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК за наявності, окрім іншого, направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд), суду чи прокуратури.

Згідно 1.4. Медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, за наявності: акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н - 1, наведеною в додатку 4 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок);

Матеріалами справи, а саме архівною довідкою Івано-Франківської обласної клінічної лікарні від 20 листопада 2017 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого підтверджено травму ОСОБА_1 на виробництві від 21 травня 1991 року, перебування на лікуванні з 25 квітня 1990 року по 24 травня 1990 року з діагнозом: переломом лобково-сідничних кісток по типу бабочки з обох сторін (а.с. 13).

Відповідно, у випадку отримання особою під час виконання трудових обов`язків виробничої травми (трудового каліцтва), є необхідність встановлення втрати у зв`язку із цим працездатності (повної або часткової), що згідно Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві здійснюється МСЕК, яка повинна встановити такій особі відсоток втрати працездатності.

Оскільки ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з підприємством, правонаступником якого є Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист», потерпілий отримав травму під час виконання своїх трудових обов`язків, суд першої інстанції вважав правильним необхідність направити позивача для встановлення ступеня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на медико-соціальну експертизу саме відповідачем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, однак його висновки не відповідають нормам законодавства, що встановлює чіткий порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що є неправильним застосуванням норм матеріального права, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

З урахуванням норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, які мали місце із позивачем, колегія суддів вважає правильним зобов`язати Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232 провести розслідування нещасного випадку, що стався 15 березня 1990 року з ОСОБА_1 та за результатами проведеного розслідування видати ОСОБА_1 направлення на медико-соціальну експертизу (МСЕК) для встановлення ступеня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку, що стався 15 березня 1990 року відповідно до п.1.4 Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я пов`язане з виконанням трудових обов`язків» та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, а у встановленні факту нещасного випадку та проведенні спеціального розслідування відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного Івано-Франківського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Приватного Івано-Франківського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві задовольнити частково.

Зобов`язати Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232 провести розслідування нещасного випадку, що стався 15 березня 1990 року з ОСОБА_1 .

Зобов`язати Приватне Івано-Франківське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Івано-Франківськтурист» за результатами проведеного розслідування видати ОСОБА_1 направлення на медико-соціальну експертизу (МСЕК) для встановлення ступеня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку, що стався 15 березня 1990 року відповідно до п.1.4 Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я пов`язане з виконанням трудових обов`язків» та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 07 червня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта