Справа № 548/1243/18
Провадження №2/548/71/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Ващенко М.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі поновленим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі поновленим.

В своїй позовній заяві вказував, що 11 червня 2012 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,77 га, для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :000:023:0020, що знаходиться на території Петракіївської сільської ради Хорольського району. Даний договір був зареєстрований у Хорольському районному відділі Полтавської РФ центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 листопада 2012 року за №05124.

Відповідно до п.8 вищезазначеного договору оренди, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

ОСОБА_3 помер 02 грудня 2016 року.

Позивач зазначає, що 03 травня 2017 року звернувся до ОСОБА_3 з листом-повідомленням про поновлення вищезазначеного договору та додав проект додаткової угоди. Жодної відповіді на вказаний лист-повідомлення не отримав, тому восени 2017 року позивач засіяв земельну ділянку, яка передавалася за договором оренди від 11 червня 2012 року.

Позивач вказує, що право власності на земельну ділянку набув відповідач ОСОБА_2, а тому 03 травня 2018 року позивач звернувся до нього з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, до якого додав проект додаткової угоди. Істотними умовами, що пропонувалися відповідачу, є строк дії договору уже не на 5, як було раніше, а 7 років, із збільшеною орендною платною у розмірі 10% від нормативно грошової оцінки.

За словами позивача, відповідач протягом місяця не повідомив про наявність заперечень та своє рішення, договір не підписав, чим порушив право позивача на поновлення договору оренди, визначене статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а тому був вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Просив суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 11 червня 2012 року на строк 7 років визначивши орендну плату в розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки

Ухвалою від 26.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 07.12.2018 року задоволено повністю клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про витребування доказів, а саме щодо 1) витребування від Хорольського відділення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області: інформації щодо нарахованих та виплачених доходів у вигляді орендної плати на користь ОСОБА_3 (орендодавець, ІПН НОМЕР_1) від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» (орендар, ) за період з 2015 по 2018 рік включно із зазначенням дат нарахувань доходів та сплати податків за договором оренди землі від 01 червня 2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ Підприємство «Відродження»; 2) витребування від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Відродження»: - інформації щодо нарахованих та виплачених доходів у вигляді орендної плати на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» () за період з 2015 по 2018 рік включно, із зазначенням дат нарахувань та виплати доходів, за договором оренди землі від 01 червня 2011 року укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ Підприємство «Відродження»; - копії документів (відомостей) про нарахування та виплату орендної плати на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» () за період з 2015 по 2018 рік включно за договором оренди землі від 01 червня 2011 року укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ Підприємство «Відродження»; 3) витребування від державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори таку інформації:

- чи містять матеріали спадкової справи №56/2017 (номер у спадковому реєстрі 60285434) звернення чи повідомлення ТОВ Підприємство «Відродження» до Хорольської державної нотаріальної контори чи спадкоємця ОСОБА_2 про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:023:0020 перебуває в оренді у ТОВ Підприємство «Відродження»;

- чи зверталося ТОВ Підприємство «Відродження» до Хорольської державної нотаріальної контори із повідомленням про пред'явлення вимог до спадкоємця ОСОБА_2 щодо реалізації переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0020;

- чи існували на час видачі свідоцтва про право на спадщину ННВ 752776 (зареєстроване в реєстрі за номерами 572, спадкова справа №56/2017) будь-які обмеження чи зареєстровані речові права за іншими особами на земельну ділянку з кадастровим номером :00:023:0020, які передавалися у спадщину ОСОБА_2.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04.03.2019 року у даній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши та зясувавши позицію позивача та відповідача викладену у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Судом встановлено, що між ТОВ Підприємство «Відродження» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,77 га, яка знаходиться на території Петракіївської сільської ради. Договір оренди земельної ділянки від 11 червня 2012 року було укладено на 5 років. Відповідно до п.43 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Хорольському районі Полтавської області 29 листопада 2012 року. Таким чином, дія договору закінчується 29 листопада 2017 року.

Пунктом 8 Договору, визначено, що договір укладено на 5 (пять) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

ОСОБА_3 помер 02.12.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2017 року, тобто вже після смерті ОСОБА_3 та припинення його цивільної правоздатності та статусу орендодавця, позивач звернувся з листом-повідомленням про поновлення договору оренди саме до ОСОБА_3, до листа-повідомлення додав проект договору оренди та запропонував нові, порівняно з попередніми умови договору оренди, що строку дії договору та розміру орендної плати, чим ініціював поновлення договору оренди землі на підставі.

Надаючи оцінку вказаному листу-повідомленню від 03.05.2017 року, суд приходить до висновку, що він є неналежним повідомленням орендаря до орендодавця про намір поновити договір оренди землі, адже зі смертю фізичної особи припинилася її правоздатність та, відповідно статус орендодавця земельної ділянки, будь-яких заперечень щодо запропонованих умов договору ОСОБА_3 не надав. Так само не надані заперечення з боку можливих (потенційних) спадкоємців, оскільки до моменту видачі свідоцтва про право на спадщину будь-яких прав та обовязків щодо земельної ділянки вони не мали, адже згідно свідоцтва про право на спадщину,- право власності на успадковану земельну ділянку набуто відповідачем лише 20.04.2018 року.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі», у разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

Згідно ч.9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, пятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.

При цьому, суд звертає увагу, що строк дії договору оренди є абсолютним, і його перебіг жодним чином не зупиняється та не відкладається у звязку зі смертю орендодавця. Зупинення строків, про які ідеться у ч.9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» стосується виключно щодо строків реалізації права орендаря на поновлення в контексті діючого договору оренди землі, проте не стосується самого строку дії договору оренди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що 29 листопада 2017 року закінчився строк дії договору оренди та право оренди позивача на земельну ділянку припинилося, що узгоджується з п.37 Договору, де зазначено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. При цьому, разом із закінченням строку дії договору переважне право орендаря на поновлення договору оренди на підставі ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яке було ініційоване позивачем, не може бути реалізовано.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що після закінчення строку дії договору ТОВ Підприємство «Відродження» продовжувало використовувати земельну ділянку.

Позивач зазначає, що про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо з довідки Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 27.04.2018 року №02-47/238, після чого 03.05.2018 року було направлено повідомлення спадкоємцю про намір поновити договір оренди.

Згідно свідоцтва про право на спадщину, 20.04.2018 року відповідач став новим власником земельної ділянки, право оренди якої просить поновити позивач.

Надаючи оцінку листу-повідомленню про намір поновити договір оренди від 03.05.2018 року із проектом договору, який пропонувалося укласти, суд приходить до висновку, що позивач знову ініціював процедуру поновлення договору оренди землі на підставі частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», адже запропоновані ним у проекті договору істотні умови відрізняються від тих істотних умов, які були визначені в договорі оренді від 11 червня 2018 року.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що позивачем було ініційовано поновлення договору оренди землі з підстав, визначених частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає процедуру узгодження з орендодавцем істотних умов договору.

Зміна умов договору у будь якій частини виключає продовження договору з підстав частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, за положеннями частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відсутність досягнення домовленостей щодо умов договору при їх зміні також виключає продовження договору оренди землі з підстав переважного права.

При цьому, фактичні обставини справи, та підстави, які зазначені позивачем у позовній заяві свідчать про те, що звертаючись до суду, позивач перш за все обґрунтовував своє право на поновлення договору оренди землі посилаючись на фактичне, понад місяць, користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору та відсутності заперечень як зі сторони первісного власника ОСОБА_3, так і зі сторони спадкоємця ОСОБА_2, тобто фактично визначив підставою позову ч.6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар повинен додати проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Вказана правова позиція щодо розрізнення підстав для поновлення договору оренди землі, які не повязані одна з одною, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі №594/376/17-ц, та в силу приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом у подібних за змістом спірних правовідносинах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем була ініційована процедура поновлення на підставі ч.1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка не могла бути реалізована після закінчення строку дії договору, а під час звернення до суду за захистом своїх прав, позивач фактично посилається на підстави для поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», які є взаємовиключними та не можуть бути застосовані одночасно.

Згідно ч.6 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Надаючи оцінку правовідносинам, які склалися між позивачем та відповідачем після направлення листа-повідомлення від 03.05.2018 року, суд критично розцінює лист-повідомлення відповідача про небажання поновлювати дію договору оренди від 23 квітня 2018 року, адже матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем даного листа.

Натомість, лист-повідомлення про небажання поновлювати договір оренди від 18.06.2018 року був отриманий відповідачем 20.06.2018 року, на підтвердження чого стоїть відмітка ТОВ Підприємство «Відродження» та підпис уповноваженої особи. Даний факт не заперечувався відповідачем.

Таким чином, відповідач, висловив своє небажання поновлювати договірні відносини з позивачем та укладати запропонований ним новий договір оренди, а відповідач зазначену відповідь отримав.

Також суд звертає увагу, що позивач фактично пропонував відповідачу підписати не додаткову угоду до договору оренди землі від 11 червня 2012 року, як того вимагають положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», а пропонував йому укласти новий договір та надав йому проект цього договору, що не узгоджується з приписами закону.

Окрім того, суд також звертає увагу, що позивачем не предявлялися будь-які вимоги до спадкоємців під час прийняття ним у спадщину земельної ділянки, що слідує з листа Хорольської державної нотаріальної контори від 29.12.2018 року, згідно якого звернень та повідомлень від ТОВ Підприємство «Відродження» про те, що земельна ділянка перебуває у них в оренді та предявлення будь-яких вимог до спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. На час видачі свідоцтва про право на спадщину будь-яких обмежень та зареєстрованих речових прав за іншими особами не було.

Поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обовязків.

Право оренди, яке виникає на підставі укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, підлягає державній реєстрації.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права орендаря у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису ч.8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» про обовязковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що закінчення строку дії договору, зміна титульного володільця земельної ділянки, недотримання позивачем процедури поновлення договору оренди землі, небажання нового власника земельної ділянки продовжувати будь-які договірні відносини та невірно обраний спосіб судового захисту є підставою для відмови у позові про визнання поновленим договору оренди землі.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268,354,355 ЦПК України, ст.93 ЗК України, ст.33 Закону України «Про оренду землі», рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Печенізький та інші проти України», суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі поновленим, - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження», , адреса с.Петракіївка Хорольського району Полтавської області, вул. Центральна, 33/2

Представник позивача адвокат ОСОБА_5, мешканець АДРЕСА_1

Представник позивача адвокат ОСОБА_6, адреса місця знаходження АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2, мешканець с.Хвощівка Хорольського району Полтавської області

Представник відповідача ОСОБА_4, адреса місця знаходження АДРЕСА_3

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 адреса місця знаходження АДРЕСА_3

Повний текст судового рішення складено 24.04.2019 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна