Номер провадження: 22-ц/813/341/19
Номер справи місцевого суду: 2-6542/07
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах Держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приморської районної адміністрації ОМР про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 658,5 кв.м. (житлова площа 155,4 кв.м.).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.07.2007 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 658,5 кв.м. (житлова площа 182,3 кв.м.).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, заступник прокурора Одеської області в інтересах Держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - Кічук Ю. оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.07.2007 року та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, визнаючи за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 658,5 кв.м. (житлова площа 182,3 кв.м.), суд першої інстанції з посиланням на ст. 383 ЦК України виходив з того, що в результаті здійснення позивачем ремонтних робіт належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень, розташованих на горищі даного будинку, загальна площа реконструйованої квартири склала 658,5 кв.м., що не призвело до порушення прав власників інших квартир будинку та не порушує санітарно-технічні вимоги та правила користування будинком.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

-позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 228,5 кв.м. (житлова 155,4 кв.м.), на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради від 13.07.2005 року, а також є власником нежитлових приміщень, (горище) розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 230 кв.м., на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси №2-10847/2006рік від 28.12.2006 року та загальною площею 200 кв.м. на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси №2-5507/07 від 10.05.2007 року;

-після самочинно, без відповідного дозволу, проведеної позивачем за рахунок власних коштів реконструкції загальна площа його квартири збільшилася з 228,5 кв.м. до 658,5 кв.м. за рахунок приєднання нежитлових приміщень горища будинку площею відповідно 230 кв.м. та 200 кв. м. (228,5+230+200);

-згідно з технічним висновком №-3-14-К-07 квартира АДРЕСА_1 відповідає вимозі «Нормативних документів про проектуванню, паспортизації, безпеки й надійної експлуатації житлових будов», держкомітету по будівництву, архітектурі та житловій політиці України згідно із ВСН 53-88/р/, ДБНВ.1.1- 72002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», «Правил оцінки фізичного зношування житлових будов» КДП-2041-12 Україна 226-93.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 30.04.2005 року квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 228,5 кв.м., знаходиться на 5 поверсі 5 поверхового будинку.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 658,5 кв.м., житловою площею 155,4 кв.м., обґрунтовуючи збільшення загальною площі квартири приєднанням до неї горищних приміщень площею 230 кв.м. та 200 кв.м., право власності на які за позивачем визнано судовими рішеннями, які не оскаржувались і вступили в законну силу.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст.335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України).

За положеннями ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій», яка діяла на момент виниклих правовідносин, забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об`єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об`єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво).

Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій», яка діяла на момент виниклих правовідносин, дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

За приписами ст. 152 ЖК УРСР, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

З огляду на наведене будівельні роботи з реконструкції спірної квартири проводились без належного дозволу та без належно затвердженого проекту.

В розумінні ч.1 ст. 376 ЦК України ознаками самочинного будівництва (самочинні реконструкції) є: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Наявність будь-якої з наведених ознак свідчить про те, що будівництво (реконструкція) є самочинним (самочинною).

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Суд першої інстанції незважаючи на наведене, визнав право власності на квартиру, площа якої була збільшена за рахунок приміщення горища будинку внаслідок реконструкції, яка у відповідності до ст. 376 ЦК України має ознаки самочинної.

У відповідності до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014 року, Державна архітектурно-будівельна інспекція проводить перевірки:

відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

складає акти перевірок, протоколи про вчинення правопорушень, розглядає справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та справи про адміністративні правопорушення із прийняттям відповідних рішень, накладає штрафи відповідно до закону.

Відповідно до Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради основними завданнями Управління є здійснення на території м. Одеси відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.

Управління відповідно до покладених на нього завдань:

1)надає, отримує, реєструє, повертає документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію;

2)приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків);

3)подає Держархбудінспекції інформацію, необхідну для внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів;

4)здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів.

Оскільки реконструкція квартири була здійснена без отримання відповідних дозволів, тобто самочинно, що не заперечував у позові і сам ОСОБА_1 , рішенням суду про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру, загальна площа якої збільшена за рахунок приєднання горища будинку, вирішено питання про права та обов`язки органів, які здійснюють державний архітектурно-бувельний контроль.

Разом з тим вказані органи протягом більше 10 років не вжили заходи щодо виявлення самочинного будівництва та оскарження судвого рішення, яким вирішено питання про їхні права та обов`язки.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в апеляційній скарзі (а. с. 39-45) прокурор, на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру», обґрунтував виключну підставу для представництва інтересів держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області як органів, до повноважень яких віднесено виявлення самочинного будівництва і які мали бути третіми особами у справі, тим, що вказані суб`єкти владних повноважень не здійснили апеляційного оскарження рішення, а інтереси держави порушуються визнанням в судовому порядку права власності на самочинне будівництво.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор вступив у справу на стадії апеляційного провадження, подавши в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно- будівельної інспекції в Одеській області апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру з обґрунтуванням свого втручання неналежним виконанням органами, на які покладено здійснення державного архітектурно-будівельного контролю своїх повноважень, які виразилися у не виявленні факту самочинного будівництва протягом більше 10 років та не оскарження судового рішення, яким було вирішено питання про їх права та обов`язки.

Аналіз змісту ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2018 року свідчить, що суд розглянув клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновив строк.

При таких обставнах принцип правової визначеності та право на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушені та відсутні процесуальні перешкоди для розгляду судом апеляційної інстанції в апеляційному порядку спору по суті.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Рішення суду про визнання права власності на реконструйовану квартиру обґрунтовано технічним висновком про відповідність перепланування санітарно- епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про непорушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку №-3-14- К -07 , виготовленим у квітні 2007 року СПД ОСОБА_2 (ліцензія НОМЕР_4).

Проте зі змісту даного технічного висновку вбачається невідповідність технічних характеристик квартири в частині складу та площі приміщень квартири, загальної площі квартири, її розташування у будинку АДРЕСА_2 .

Так, в п. 2.1 технічного висновку зазначено, що квартира розташована на 1-му поверсі 4-х поверхового будинку, а підсобне приміщення - у підвалі, в той час, як згідно з технічним паспортом, виготовленим КП «ОМБТІ та РОН» 30.04.2005 року, квартира АДРЕСА_1 знаходиться на 5 поверсі 5 поверхового будинку. Підсодне приміщення, приєднане до квартири внаслідок реконструкції - горище будинку.

Крім того, у технічному висновку наведено склад приміщень, що входять до даної квартири - 4 жилі кімнати площею 18,6 кв.м., 9,5 кв.м., 10,3 кв.м., 18,8 кв.м. відповідно, коридор -9,2 кв.м., комора -1,4 кв.м., столова - 5,9 кв.м., кухня - 9,2 кв.м., санвузол - 4,2 кв.м., підсобне приміщення - 7,6 кв.м., вихдячи з наведених даних загальна площа квартири складає - 95,7 кв.м.

Згідно з технічним паспортом виготовленим КП «ОМБТІ та РОН» 30.04.2005 року, квартира АДРЕСА_1 , складається з 8 жилих кімнат площею 15,8 кв.м., 24,9 кв.м., 22,4 кв.м., 26,2 кв.м., 17,1 кв.м., 30,1 кв.м., 7,5 кв.м., 11,4 кв.м. відповідно; кухні - 13,6 кв.м., ванної кімнати площею 8,5 кв.м., вбиральні площею 1,6 кв.м., балконів площею 1,5 та 0,5 кв.м. відповідно, комор площею 4,0 та 1,3 кв.м. відповідно, загальною площею 228,5 кв.м., житловою площею 155,4 (по факту - 157,4 кв.м.) та підсобною - 71,1 кв.м.

Тобто склад приміщень у квартирі, їх площа, загальна полоща квартири, її розташування у будинку зазначені у технічному висновку не відповідають технічній характеристиці квартири, вказаній у технічному паспорті від 30.04.2005 року.

При цьому такі характеристики не узгоджуються навіть з урахуванням реконструкції квартири за рахунок приєднання горища загальною площею 430 кв.м. (230+200).

Крім того, згідно з технічним висновком висота приміщень квартири після реконструкції і приєднання горища становить 2,8 м., в той час, як висота приміщень квартири, згідно з технічним паспортом до реконструкції становила - 3,2 м.

Враховуючи наведені розбіжності щодо технічних характеристик квартири, складу приміщень, загальної площі, висоти, місця розташування квартири у будинку у суду першої інстанції не було підстав для безумовного прийняття до уваги вказаного технічного висновку, як належного та достатнього доказу відповідності перепланування квартири санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки та правилам експлуатації будинку і як слідство для задоволення позовних вимог про визнання права власності на реконструйовану квартиру.

Інших доказів відповідності перепланування та реконструкції квартири санітарно- епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки та правилам експлуатації будинку позивачем до суду першої інстанції не надано.

Враховуючи наведене відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , внаслідок чого апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області в інтересах Держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області підлягає частковому задоволенню, рішення районного суду - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що у позові відмовлено повністю, з позивача на користь прокуратури Одеської області підлягає стягненню судовий збір, сплачений апелянтом за подання апеляційної скарги у розмірі 180 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах Держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2007 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) на користь прокуратури Одеської області () судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 180 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 22.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова