У Х В А Л А

Іменем України справа №133/1312/19

24.05.19 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі:головуючого судді Воронюк В.А.,

при секретарі Полонській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин подання державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Полончук Т.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Полончук Т.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у державного виконавця Полончук Т.О. знаходиться: - виконавче провадження 59074501 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-240/08, виданого 07.04.2009 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 (сто) тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди; - виконавче провадження 59072417 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-240/08, виданого 07.04.2009 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 100 (сто) тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди.

Боржник добровільно кошти на погашення заборгованості не сплачує, декларацію про доходи та майно не подав, на виклики не реагує і до державного виконавця не з`являється. За таких підстав державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець Полончук Т.О. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про слухання подання у її відсутність, заявлені вимоги підтримала.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Полончук Т.О. знаходиться:

- виконавче провадження 59074501 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-240/08, виданого 18.03.2009 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 (сто) тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с.4-6);

-виконавче провадження 59072417 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-240/08, виданого 07.04.2009 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 100 (сто) тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с.8-9).

Постановами державного виконавця Полончук Т.О. від 11.05.2019 відкрито виконавчі провадження за вищевказаними виконавчими листами (а.с.7,10).

Державним виконавцем Полончук Т.О. накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.12-15).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.

Виходячи з аналізу вказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Суд вважає, що державним виконавцем Полончук Т.О. не надано належних доказів, які б свідчили про навмисне чи інше свідоме ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань. Наявність рішення суду та виконавчих проваджень по примусовому стягненню з ОСОБА_1 заборгованості не є фактом такого ухилення боржника від виконання зобов`язань.

На думку суду застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статтею 33 Конституції України та статтею 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Крім того, суд враховує, що державним виконавцем Полончук Т.О. не доведено й у справі відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав копії постанов про відкриття виконавчих проваджень відносно нього та повідомлений у встановленому порядку про можливість добровільного виконання судового рішення, а також те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини третьої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Оскільки відповідно до ст. 441 ЦПК України згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного або приватного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Суд враховує, що направлене до суду подання та додані до нього матеріали не містять доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчих проваджень та ухилення боржника від виконання зобов`язань, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Полончук Т.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Воронюк В.А.