справа № 754/7466/16 головуючий у суді І інстанції Лісовська О.В.
провадження № 22-ц/824/5044/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний», треті особи: Голова правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний» ОСОБА_2, Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Деснянська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання загальних зборів такими, що не відбулися, визнання недійсними та скасування протокольного рішення, визнання повноважень голови правління припиненими, скасування державної реєстрації та рішення загальних зборів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСББ «Сонячний» звернулося до суду з позовом та просило стягнутиз ОСОБА_1 основну суму заборгованості у розмірі 4 804 грн. 29 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 769 грн. 15 коп., 3 % річних у розмірі 3 129 грн. 09 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 01 червня 2005 року між ОСББ «Сонячний» та відповідачем був укладений договір про участь у витратах на утримання та прибирання території, тобто, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ОСББ «Сонячний» як організацією, що здійснює утримання та обслуговування будинку по АДРЕСА_1 та його прибудинкової території. Відповідач не виконує належним чином свої обов`язки члена ОСББ та не сплачує вчасно і у повному обсязі внески на оплату комунальних послуг, витрати по експлуатації і ремонту будинку, утриманню прибудинкової території, у зв`язку з чим за період з 01 грудня 2012 року по 30 листопада 2015 року виникла заборгованість.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом та просила: визнатизагальні збори учасників ОСББ «Сонячний» від 14 листопада 2008 року такими, що не відбулись; визнати недійсним та скасувати протокольне рішення загальних зборів ОСББ «Сонячний» № 3 від 14 листопада 2008 року; визнати повноваження голови правління ОСББ «Сонячний» ОСОБА_2 . припиненими з 01 січня 2006 року; скасувати державну реєстрацію в частині обрання (призначення) ОСОБА_2 керівником ОСББ «Сонячний» з моменту припинення його повноважень, а саме з 01 січня 2006 року; скасувати рішення загальних зборів членів ОСББ «Сонячний» від 02 вересня 2014 року, яким затверджено тариф в сумі 3,48 грн. за кв.м. для 2-го поверху і вище та зобов`язати ОСББ «Сонячний» провести ОСОБА_1 перерахунок за житлово-комунальні послуги згідно з тарифом 2,84 грн. за кв.м., що був встановлений 10 вересня 2013 року.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 було обрано головою правління ОСББ «Сонячний» до 31 грудня 2005 року та у протоколі установчих зборів від 26 березня 2005 року зазначено, що потім по результатах його роботи на наступних загальних зборах підтримати кандидатуру ОСОБА_2 на наступний термін або переобрати його. Замість винесення питання на загальні збори про обрання/переобрання голови правління ОСББ ОСОБА_2 всупереч статуту протокольним рішенням від 14 листопада 2008 року пролонгує перебування собі перебування на посаді голови правління. При цьому, в протоколі зазначено, що на загальних зборах були присутні та зареєстровані 45 членів ОСББ «Сонячний», тобто недостатня кількість кворуму для голосування, однак, на даних зборах було вирішено ряд питань. Загальні збори правочинні, якщо на них присутні більше 50 % членів ОСББ. Рішення загальних зборів приймаються 2/3 голосів членів ОСББ, які присутні на загальних зборах. У разі відсутності кворуму для проведення загальних зборів правління визначає нову дату і час їх проведення, про що члени ОСББ повідомляються додатково. Нові збори призначаються не раніше 14 днів і не пізніше 30 днів з моменту зборів, що не відбулися, і є чинними, якщо на них присутні не менше 30 % членів ОСББ. На таких зборах рішення приймаються 3/4 голосів присутніх членів ОСББ. При прийнятті протокольного рішення від 14 листопада 2008 року загальними зборами щодо продовження повноважень голови правління ОСББ «Сонячний» ОСОБА_2 вбачається порушення вимог чинного законодавства та положень Статуту ОСББ. Письмове опитування мешканців будинку з цього питання, так і з інших питань, які були розглянуті на загальних зборах від 14 листопада 2008 року проведено не було.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року позов ОСББ «Сонячний» задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення загальних зборів членів ОСББ «Сонячний» від 02 вересня 2014 року у частині затвердження тарифу у розмірі 3,48 грн. за 1 кв.м. для 2-го поверху і вище. Зобов`язано ОСББ «Сонячний» здійснити ОСОБА_1 перерахунок за житлово-комунальні послуги згідно з тарифом 2,84 грн. за 1 кв.м., що був встановлений 10 вересня 2013 року. В частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання загальних зборів такими, що не відбулися, визнання недійсними та скасування протокольного рішення, визнання повноважень голови правління припиненими, скасування державної реєстрації відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач не надавав послуги відповідно до договору і ці обставини підтверджуються показами свідків. Послуги, які надавалися, то надавалися неналежним чином та не в повному обсязі. Позовна заява подана від імені юридичної особи, однак, підписана фізичною особою - головою правління ОСОБА_2 без зазначення повного імені представника позивача, його місця проживання або місця знаходження, без зазначення підстав для пред`явлення позову особою, яка діє на захист інтересів іншої особи. До позовної заяви не додана довіреність чи інший документ, наказ, що підтверджує повноваження представника позивача. Позивач не довів доказами існування збитків через нібито існуючий борг. Голова правління ОСББ «Сонячний» ОСОБА_2 незаконно займає посаду голови правління і ця обставина підтверджується протоколом загальних зборів від 26 березня 2005 року та від 11 листопада 2008 року. У зв`язку з цим, він не може пред`являти від імені ОСББ претензії та позови. Позивач не надав доказів того, що з 2012 року по 2015 рік відповідач проживала у квартирі АДРЕСА_1 та користувалася наданими послугами. У вказаний період ОСОБА_1 перебувала з малолітньою дитиною в м. Одеса. ОСОБА_1 надала документи про надання субсидії у кінці 2015 року, а, отже, заборгованість у відповідача за житлово-комунальні послуги відсутня. Проведення загальних зборів ОСББ та вибори нового складу правління здійснені з порушенням порядку, передбаченого законом та статутом ОСББ, оскільки не було дотримано процедури належного повідомлення всіх мешканців про проведення загальних зборів, письмове опитування проводилося з порушенням процедури підтвердження повноважень осіб, які представляють інтереси власників, та фальсифікацією протоколу опитування. Крім того, статут ОСББ «Сонячний» не пройшов державну реєстрацію, про що свідчить відсутність відмітки на статуті, та в подальшому зміни до нього не вносилися. Позивач не надав свідоцтв про реєстрацію юридичної особи ОСББ «Сонячний».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Сонячний» зазначає, що у судовому засіданні відповідач не заперечувала проти наявності у неї заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкових територій, а заперечувала факт користування особисто нею послугами ОСББ та посилалася на те, що квартирою користувалися її родичі. Положення ст. 6 Закону України «Про об`єднання власників багатоквартирного будинку» стосуються процедури проведення установчих зборів співвласників, а не загальних зборів членів ОСББ. Посилання ОСОБА_1 на фальсифікацію протоколу опитування є особистою думкою відповідача. Відповідність чи невідповідність статуту ОСББ «Сонячний» не є предметом розгляду у даній справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 червня 2005 року між ОСББ «Сонячний» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибирання території, згідно пункту 1 якого позивач забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач приймає участь у витратах на виконання названих робіт, оскільки квартира НОМЕР_2 перебуває у приватній власності відповідача на підставі ордеру, виданого Солом`янською районною державною адміністрацією у м. Києві (а.с.8, Т.1).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 2007 року, виданого відділом приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та записано у реєстрову книгу за № 9787 від 20 квітня 2007 року (а.с.44, Т.1).

Згідно довідки про забезпеченість житловою площею та комунальними послугами від 06 вересня 2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.137, Т.1).

Відповідно до Статуту ОСББ «Сонячний» здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 (а.с.9-23, Т.1).

Факт забезпечення обслуговування позивачем та ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 підтверджується укладеними головою ОСББ «Сонячний» ОСОБА_2 договорами, а саме: 30 червня 2005 року з ТОВ «Селтік» (договір № 30/06-2005) про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТВП); 01 липня 2005 року з ВАТ «АК «Київводоканал» (договір № 06100/4-03) на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі; 25 листопада 2005 року з АЕК «Київенерго» (договір № 80261) про постачання електричної енергії; 01 листопада 2011 року з ПП «Експеримент» (договір № 1/11) про технічне обслуговування та профілактику ліфтів; 22 березня 2011 року з АЕК «Київенерго» (договір №1640303) про постачання теплової енергії у гарячій воді; 01 червня 2011 року з ТОВ «Аврора Терм» (договір № 04/05) на аварійне обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого, холодного водопостачання та послуги диспетчера та про аварійне-технічне обслуговування технологічного обладнання індивідуального теплового пункту (договір від 01 жовтня 2012 року); 20 травня 2013 року з КП «Головний інформаційний-обчислювальний центр» (договір № 3432) про надання послуг; 01 грудня 2015 року з ТОВ «Скай Віжн Україна» (договір № П 06/02-15) про постачання наукової-технічної продукції (а.с.112-120, 122-130, Т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСББ «Сонячний» є обґрунтованими. Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що письмове опитування було проведено без установленого загальними зборами Порядку. Кворум на загальних зборах 02 вересня 2014 року був відсутній. Оскаржувані ОСОБА_1 рішення прийнято у 2008 році, а вона звернулася до суду із зустрічним позовом лише у червні 2017 року. Суд застосував позовну давність до зустрічних позовних вимог про визнання загальних зборів членів ОСББ «Сонячний» від 14 листопада 2008 року такими, що не відбулися, визнання недійсним та скасування протокольного рішення № 3 від 14 листопада 2008 року ОСББ, визнання повноважень голови правління ОСББ «Сонячний» ОСОБА_2 . керівником ОСББ з моменту припинення його повноважень, а саме з 01 січня 2006 року.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Звертаючись до суду з позовом, ОСББ «Сонячний» вказує на те, що воно є балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться належна відповідачу на праві власності квартира. ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав, зокрема, статут ОСББ «Сонячний», копію договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій, копію свідоцтва про право власності, розрахунок заборгованості.

Відповідно до п. 10.1 Статуту ОСББ «Сонячний», затвердженого рішенням загальних зборів членів ОСББ «Сонячний» 26 березня 2005 року, Протокол №1, членом ОСББ може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або нежитлового приміщення (приміщень) у житловому комплексі. Наймачі та орендарі приміщень не можуть бути членами ОСББ.

Пунктом 11.3 Статуту визначено, що член ОСББ зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказує на те, що з грудня 2012 року по січень 2015 року вона не проживала у квартирі і житлово-комунальними послугами не користувалася, договір про надання послуг не підписувала. Відповідач зазначає, що сплив строк позовної давності.

ОСОБА_1 також подала зустрічний позов, в якому вказує на те, що голова правління ОСОБА_2 обраний незаконним шляхом. Збори, проведені 14 листопада 2008 року є неправомочними, а рішення на подовження повноважень голови ОСББ «Сонячний» є нелегітимними. Відповідач вважає, що ОСОБА_2 не може подавати будь-які позови до суду. ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 був обраний 26 березня 2005 року головою правління ОСББ «Сонячний» до кінця року. Проте, всупереч статуту 14 листопада 2008 року він пролонгує собі перебування на посаді голови правління. Однак, у протоколі зазначено, що збори не відбулися через відсутність кворуму на них.

У зустрічному позові відповідач просила, зокрема, визнати загальні збори учасників ОСББ «Сонячний» від 14 листопада 2008 року такими, що не відбулись, а протокольне рішення загальних зборів ОСББ «Сонячний» № 3 від 14 листопада 2008 року - недійсним та скасувати його; визнати повноваження голови правління ОСББ «Сонячний» ОСОБА_2 . припиненими з 01 січня 2006 року; скасувати державну реєстрацію в частині обрання (призначення) ОСОБА_2 керівником ОСББ «Сонячний» з моменту припинення його повноважень, а саме з 01 січня 2006 року.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що позовна заява подана від імені юридичної особи, однак, підписана фізичною особою - головою правління ОСОБА_2 без зазначення повного імені представника позивача, його місця проживання або місця знаходження, без зазначення підстав для пред`явлення позову особою, яка діє на захист інтересів іншої особи. До позовної заяви не додана довіреність чи інший документ, наказ, що підтверджує повноваження представника позивача. Голова правління ОСОБА_2 незаконно займає посаду голови правління. У зв`язку з цим, він не може пред`являти від імені ОСББ позови. Проведення загальних зборів ОСББ та вибори нового складу правління здійснені з порушенням порядку, передбаченого законом та статутом ОСББ.

Апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , якими вона обґрунтовує зустрічний позов, виходячи з наступного.

У пунктах 4.1-4.4 Статуту ОСББ «Сонячний», затвердженого рішенням загальних зборів членів ОСББ «Сонячний» 26 березня 2005 року, Протокол №1, зазначено, що органами управління ОСББ є загальні збори та його члени, правління та ревізійна комісія ОСББ. Вищим органом управління ОСББ є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться згідно з вимогами цього Статуту та чинного законодавства. Загальні збори правочинні, якщо на них присутні більше половини членів ОСББ.

Згідно протоколу № 3 від 14 листопада 2008 року на зборах були присутні та зареєстровані 45 членів ОСББ, тоді як станом на 26 березня 2005 року налічувалося 360 власників квартир (а.с.184, Т.1). Тобто, на зборах 14 листопада 2008 року кворум був відсутній.

Згідно п. 5.3, 5.4 Статуту ОСББ «Сонячний», загальні збори правочинні, якщо на них присутні більше 50 % членів ОСББ. Рішення загальних зборів приймаються 2/3 голосів членів ОСББ, які присутні на загальних зборах. У разі відсутності кворуму для проведення загальних зборів правління визначає нову дату і час їх проведення, про що члени ОСББ повідомляються додатково.

Не дивлячись на це, на загальних зборах 14 листопада 2008 року було підтверджено повноваження голови правління ОСОБА_2 та вирішено інші питання, які входили до порядку денного загальних зборів.

У пункті 5.6 Статуту зазначено, що рішення членів ОСББ може бути прийнято шляхом їх письмового опитування. Порядок проведення письмового опитування затверджується загальними зборами.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, що таке письмове опитування щодо рішення, прийнятого 14 листопада 2008 року, проводилося, а порядок його проведення затверджувався загальними зборами.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними.

Однак, під час розгляду справи ОСББ «Сонячний» було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.75, Т.2).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», пункт 570, та судове рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 51).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (справа № 533/1001/16-ц).

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі 6-2469цс16).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, проведення загальних зборів та прийняття протокольного рішення, які ОСОБА_1 оскаржує, відбулися у 2008 році і саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності. Отже, звертаючись до суду у червні 2017 року з зустрічним позовом, відповідач пропустила трирічний строк звернення. При цьому, суд враховує і те, що у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що власник майна, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим, має знати та дбати про свою власність.

Будучи власником квартири з 2007 року, ОСОБА_1 знала про створення в будинку ОСББ з моменту набуття права власності, про що підтвердила в суді апеляційної інстанції, а, відтак, могла довідатися про порушення свого порушеного права з зазначеного моменту.

Норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак, обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача (постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 343/1400/15-ц).

Так, з 2007 року ОСОБА_1 є власником квартири у будинку, балансоутримувачем якого є ОСББ «Сонячний», і знаючи про вказану обставину, ще у 2007 році вона могла знати про порушення свого права проведенням загальних зборів, прийняттям протокольного рішення, продовженням повноважень голови правління ОСОБА_2

З 01 червня 2005 року головою правління ОСББ «Сонячний» обрано ОСОБА_2 , що підтверджуються відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.24, Т.1).

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно п. 4.12 Статуту голова правління ОСББ діє без доручення від імені ОСББ, забезпечує виконання рішень загальних зборів членів ОСББ та рішень правління ОСББ, керує поточними справами ОСББ, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами ОСББ відповідно до затвердженого кошторису та в межах наданих повноважень, має право представляти ОСББ у його відносинах з вітчизняними та іноземними юридичними і фізичними особами, органами державної влади, місцевого самоврядування, судами тощо.

Заперечуючи проти позову про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 вказувала на те, що ОСББ «Сонячний» звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Так, заявляючи вимогу про стягнення боргу, ОСББ «Сонячний» просив стягнути з відповідача заборгованість за період з грудня 2012 року по листопад 2015 року. Позовна заява подана 03 червня 2016 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно розрахунку заборгованості, наявного у матеріалах справи, ОСОБА_1 було вчинено дії щодо оплати за житлово-комунальні послуги у лютому 2014 року та липні 2015 року, що свідчить про визнання відповідачем боргу та переривання позовної давності.

Отже, ОСББ «Сонячний» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у межах трьохрічного строку позовної давності.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольнив частково зустрічний позов ОСОБА_1 та скасував рішення загальних зборів членів ОСББ «Сонячний» від 02 вересня 2014 року у частині затвердження тарифу у розмірі 3,48 грн. за 1 кв.м. для 2-го поверху і вище, а також зобов`язав ОСББ «Сонячний» здійснити ОСОБА_1 перерахунок за житлово-комунальні послуги згідно з тарифом 2,84 грн. за 1 кв.м., що був встановлений 10 вересня 2013 року.

Рішення суду в цій частині ОСББ «Сонячний» не оскаржувалося, а, отже, воно набрало законної сили.

У той же час, задовольняючи позовні вимоги ОСББ «Сонячний», суд першої інстанції стягнув заборгованість з відповідача у заявленому позивачем розмірі без врахування обов`язку позивача здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги по тарифу, який встановлений 10 вересня 2013 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на користь позивача з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за період з грудня 2012 року по серпень 2014 року у розмірі 3 626 грн. 50 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 412 грн. 82 коп., три відсотки річних у розмірі 2 430 грн. 06 коп., тобто заборгованість, яка нарахована поза межами дії скасованого даним судовим рішенням тарифу у розмірі 3,48 грн.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не надано суду розрахунку заборгованості за тарифом 2.84 грн. за метр кв., що мала бути нарахована після скасування судом тарифу у розмірі 3.84 грн., заборгованість з вересня 2014 року стягненню не підлягає.

ОСОБА_1 вказувала також на те, що з грудня 2012 року по січень 2015 року вона не проживала у квартирі і житлово-комунальними послугами не користувалася, договір про надання послуг не підписувала.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Отже, будучи власником квартири, ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати житлово-комунальні послуги, які їй надаються, незалежно від того проживає вона у належній їй квартирі чи ні.

Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які відповідач отримала, а, відтак, має оплатити їх надання. Отже, посилання апелянта на відсутність між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг, як на підставу відмови в задоволенні позову, є безпідставними.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року (справа № 6-3193св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_1 зазначає, що позивач не надавав послуги відповідно до договору і ці обставини підтверджуються показами свідків. Послуги, які надавалися, то надавалися неналежним чином та не в повному обсязі.

Однак, у матеріалах справи містяться договори, укладені між ОСББ «Сонячний» та організаціями, які надають житлово-комунальні послуги у будинку, в якому знаходиться квартира ОСОБА_1 Так, ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона зверталася до позивача з заявами про неналежне надання послуг та на підставі її звернень складалися відповідні акти. Тобто, будь-які докази, які вказують на невиконання чи неналежне виконання позивачем своїх обов`язків суду не надані. Покази свідків не є належними доказами у розумінні ст. 77 ЦПК України.

ОСОБА_1 також вказує на те, що вона надала документи про надання субсидії у кінці 2015 року, а, отже, заборгованість у відповідача за житлово-комунальні послуги відсутня.

Однак, субсидія була нарахована відповідачу лише з серпня 2015 року і вона була врахована позивачем під час здійснення розрахунку заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що статут ОСББ «Сонячний» не пройшов державну реєстрацію, в подальшому зміни до нього не вносилися. Позивач не надав свідоцтв про реєстрацію юридичної особи ОСББ «Сонячний».

Однак, статут ОСББ «Сонячний» та питання щодо державної реєстрації юридичної особи ОСББ «Сонячний» не є предметом розгляду справи та будь-які вимоги щодо них не заявлялися. Крім того, ОСББ «Сонячний» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а, отже, пройшло державну реєстрацію.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині стягнення заборгованості через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з прийняттям постанови в скасованій частині по суті позовних вимог ОСББ «Сонячний».

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги скасувати та прийняти в цій частині постанову.

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний», місце знаходження - пр-т В. Маяковського, 91-В у м. Київ, , основну суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2012 року по 31 серпня 2014 року у розмірі 3 626 (три тисячі шістсот двадцять шість) гривень, 50 копійок, інфляційні втрати у розмірі 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) гривень, 82 копійки, три відсотки річних у розмірі 2 430 (дві тисячі чотириста тридцять) гривень, 06 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний» відмовити.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Головуючий: Фінагеєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.