Дата документу 04.06.2019 Справа № 329/1157/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 329/1157/18

Провадження №22-ц/807/2033/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2019 року, повний текст якого складено 16 березня 2019 року, в складі судді Богослова А.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 в особі адвоката Штабовенка Д.В. звернулась до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначала, що 10.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області відкрито виконавче провадження №57404020 про стягнення з неї на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості на загальну суму 81568,17 грн.

Підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис № 4433, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 23 серпня 2018 року про стягнення з неї грошових коштів за договором №0336/000656 від 27 липня 2006 року у розмірі 81 568, 17 грн., з них: 80 568, 17 грн. - заборгованість, 1000, 00 грн. - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису.

Стягнення за виконавчим написом проводилося за період з 27 липня 2007 року по 30 травня 2018 року, однак з дня виникнення права вимоги за договором №0336/000656 від 27 липня 2006 року минуло більше трьох років. Тобто, оскаржуваним виконавчим написом приватного нотаріуса з позивача стягнуто заборгованість поза трирічним строком її виникнення, що суперечить вимогам ст.. 88 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, зазначає, що нотаріус не перевірив безспірність заборгованості.

Враховуючи зазначене, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4433, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною 23 серпня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за договором №0336/000656 від 27 липня 2006 року на суму 80568,17 грн та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1000,00 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2019 року позовну заяву задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4433, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною 23 серпня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за договором №0336/000656 від 27 липня 2006 року на суму 80568,17 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1000,00 грн.

Стягнуто з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що відповідач не довів факт надання нотаріусу виписки по особистому рахунку позивача, направлення письмової вимоги. Суд, в порушення вимог законодавства, не витребував нотаріальну справу. Банком були виконанні всі вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого напису, надані всі необхідні документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначених у виконавчому написі, не є безспірними. Позивачем не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом. Суд помилково дійшов висновку, що банком пропущено строк для вчинення виконавчого напису.

Від ОСОБА_1 в особі адвоката Штабовенка Д.В. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що АТ «Укрсоцбанк» не наводить розрахунку заборгованості та не надає жодних доказів отримання позивачкою коштів за договором. За виконавчим написом провадиться стягнення з 27.07.2006 року по 30.05.2018 року, тому з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що є підставою для скасування виконавчого напису. В апеляційній скарзі скаржник не наводить жодних об`єктивних обґрунтувань, в чому полягає порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, тому підстави для її задоволення відсутні.

Від АТ «Укрсоцбанк» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримують та просять їх задовольнити ( а.с.175,176).

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Губорєва К.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з підстав відсутності беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом заборгованість була безспірною; нотаріусом не перевірено, чи виникло у відповідача право вимоги, у разі, якщо таке право виникло, то скільки часу минуло з цього моменту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 27 липня 2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 0336/000656 (а.с. 10-11) про відкриття банківського (карткового) поточного депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до п. 1 якого Банк відкриває Держателю Рахунок/рахунок депозит:

1.1.1 .Універсальний № НОМЕР_4.

1.1.2 .Ощадний + № НОМЕР_5.

1.1.3 .Кредитка № НОМЕР_6 .

Відповідно до п. 1.1.3.7 Договору рахунок для проведення договірного списання №0656.

Відповідно до п. 4.1. даний Договір діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків, встановлених Договором, Правилами та Тарифами.

До Договору № 0336/000656 від 27 липня 2006 року укладалися додаткові угоди: №2 від 17 липня 2008 року (а.с. 12), №3 від 13 квітня 2009 року (а.с. 13), №4 від 20 квітня 2010 року (а.с. 14), якими Статтю 1 «Предмет договору» викладено у редакціях, зазначених в додаткових угодах.

23 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4433, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором № 0336/000656 про відкриття банківського (карткового) поточного депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки від 27 липня 2006 року, згідно з яким встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію), рахунок № НОМЕР_4 , за період з 27.07.2006 року по 30.05.2018 року в розмірі 80 568, 17 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1000,00 грн. (а.с. 9).

10 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області відкрито виконавче провадження на підставі вищезазначеного виконавчого напису №4433 від 23 серпня 2018 року (а.с. 8).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік документів).

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» посилалось на те, що судом першої інстанції в порушення вимог законодавства не досліджено нотаріально справу.

Апеляційним судом, у порядку ч.1 ст. 365 ЦПК України, було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу копію виконавчого напису № 4433, вчиненого 23.08.2018 року та копії документів, на підставі яких його було вчинено ( а.с.150-171) та дослідивши названі документи, було встановлено наступне.

14 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про порушення основного зобов`язання № 62562, в якому просило виплатити заборгованість у розмірі 80 568, 17 грн.

АТ «Укрсоцбанк» направило приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. заяву про вчинення виконавчого напису від 17 серпня 2018 року, вих.. № 658889 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про відкриття поточного (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у розмірі 80 568, 17 грн.

У додатках до вищезазначеної заяви зазначено, у тому числі: оригінал кредитного договору, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою Стягувача про непогашення заборгованості, повідомлення про порушення основного зобов`язання, докази про належне повідомлення боржника про бажання стягувача стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Отже, на підтвердження безспірності заборгованості АТ «Укрсоцбанк» надало виписку по рахунку боржника ОСОБА_1 , з якої вбачається, що станом на 30.05.2018 року загальна сума заборгованості по рахунку становить 80 568, 17 грн. (а.с. 162).

Однак, надана виписка не може бути визнана документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника, оскільки з неї неможливо визначити складові заборгованості, за який період проводиться стягнення, строки її погашення, не відображено руху коштів на рахунку боржника, не вказано, які суми були нараховані у цей період.

Посилання апеляційної скарги на те, що АТ «Укрсоцбанк» були надані усі необхідні документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника, а саме: детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором із зазначенням часового періоду виникнення заборгованості, періоду надходження та розподілення коштів, винесення на прострочену заборгованість, відсоткову ставку та ін., які вмістяться в матеріалах справи приватного нотаріуса Гамаль І.М., не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах цивільної справи містяться належним чином засвідчені приватним нотаріусом Гамаль І.М. копії документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, серед яких тільки вищевказана виписка по рахунку боржника із зазначенням загального розміру заборгованості.

Таким чином, при вчинені виконавчого напису нотаріус не отримав від Банку первинні бухгалтерські документи, які б свідчили про наявність заборгованості.

Крім того, у виконавчому написі проводиться стягнення за період з 27.07.2006 року по 30.05.2018 року, який перевищує строк, визначений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років.

Відмітка банку у виписці (а.с. 162) про те, що право вимоги за договором настало 15 липня 2018 року, не підтверджено відповідними доказами.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що нотаріус не перевірив, коли виникло право вимоги та чи минуло з дня виникнення права вимоги більше трьох років.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що вказану у спірному виконавчому написі суму боргу не можна визнати безспірною.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріус не перевірив безспірність вимог банку.

Доводи апелянта про те, що позивачем не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом, колегія суддів відхиляє, оскільки саме стягувач при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису повинен був надати документи, які свідчать про безспірність вимоги, однак, як зазначалося вище, не надав їх.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2019 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова