Справа № 308/4993/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження у справі

28 травня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський районний суд Закарпатської області в особі судді Тхір О.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, за якою просить суд встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не являється біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що у його відкритті слід відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають справи, визначені у ч.1 цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно вимог ч. 2 ст.315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни за № 5 від 31.03.1995року «Просудову практикув справахпро встановленняфактів,що маютьюридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Згідно роз`яснень, на даних в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

З аналізу змісту вказаного пункту постанови, слід дійти висновку про те, що в порядку окремого провадження можуть подаватися лише заяви про встановлення факту батьківства (материнства)у разі смерті батька чи матері дитини, для підтвердження факту батьківств (материнства) померлої особи щодо дитини.

Водночас, встановлення факту батьківства тягне за собою певні юридичні наслідки у вигляді набуття дитиною по відношенню до батька, факт батьківства якого просить встановити заявник, відповідних прав на утримання, спадкових прав тощо.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

Пунктом 3 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від31.03.1995року №5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви, повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так вимогам передбаченим відповідними статтями ЦПК, що регламентують зміст цієї заяви. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно ст. 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Відповідно до ч. 4 ст.315ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, тобто заявниця фактично ставить притання про оспорювання батьківства, суд доходить висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі за даною заявою, поданою в порядку окремого провадження.

При цьому, відмова у відкритті провадження не перешкоджає заявнику звернутися до суду із позовною заявою про оспорювання батьківства в порядку позовного провадження до відповідного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про встановлення юридичного факту.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.А.Тхір