Провадження № 6/761/646/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Орел П.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин Оксани Степанівни, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду із поданням, відповідно до якого просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон (за межі України) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон до виконання покладених на неї зобов`язань відповідно до виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м.Києва, яким стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 116315,32 грн.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження 57987290 з примусового виконання виконавчого листа № 761/20237/14-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 02.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 116315,32 грн. Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, ухиляється від його виконання. 01.02.2019 року представник стягувача звернувся до державного виконавця з заявою, відповідно до якої останній просив державного виконавця звернутись до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 З врахуванням наведеного, державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Згідно положень ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження 57987290 з примусового виконання виконавчого листа № 761/20237/14-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 02.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 116315,32 грн.

Державний виконавець, звертаючись до суду із вказаним поданням, зазначає, що боржником станом на день зверення з поданням не виконано зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

В обґрунтування зазначених обставин державним виконавцем додано до подання копію виконавчого листа від 10.06.2015 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, копію супровідного листа, адресованого сторонам виконавчого провадження від 02.01.2019 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 57987290 від 02.01.2019, копію супровідного листа, адресованого сторонам виконавчого провадження щодо направлення постанови про арешт майна боржника від 02.01.2019 року, копії відповідей Пенсійного фонду України та ДФС України, копію виклику до державного виконавця, адресованого боржнику, акт державного виконавця про неявку від 13.02.2019 року, копію податкової декларації про доходи боржника, копію постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вживались заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, накладено арешт на майно боржника.

Відповідно до абз. 14 та 15 Розділу «Ухилення боржника від виконання зобов`язань» Листа Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року (надалі - Лист) саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно із положеннями вказаного листа Верховного Суду України, а також Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року N 512/5 (із змінами та доповненнями) подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Разом із тим судом встановлено, що державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Слід також зазначити, що самі по собі неявка до державного виконавця, а також відсутність майна або зареєстрованих транспортних засобів у боржника, не свідчать про умисне ухилення від виконання судового рішення.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що на виклик до державного виконавця, 13.02.2019 року з`явився представник боржника ОСОБА_4 , який надав декларацію про майновий стан боржника, повідомив, що на даний час боржник проживає за межами України, а також, що остання не ухиляється від виконання рішення суду та зобов`язується сплачувати кошти для погашення боргу щомісяця.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність факту ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин Оксани Степанівни, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено 14.05.2019 року.