РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/19/19

провадження у справі № 2/0285/335/19

20 травня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючої - судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському

за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.01.2019 року звернувся до суду з даним позовом та просив постановити рішення, яким встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , надавши йому у користування житлову кімнату площею 11,4 кв.м., лоджію площею 2,9 кв.м., а відповідачу - житлову кімнату площею 16,4 кв.м.; кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у спільному користуванні.

В обґрунтування позову зазначає, що вони з відповідачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивачу належить ј частина зазначеної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2018 року. Відповідачу згідно договору дарування належить решта ѕ ідеальних частин квартири. Позивач стверджує, що не має на праві власності іншого помешкання, тому просить встановити порядок спільного користування зазначеним вище нерухомим майном відповідно до частки кожного у праві власності. В добровільному порядку спір між сторонами не вирішений, з метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Пояснив, що частину свого будинку подарував дружині в порядку поділу майна подружжя. Тепер проживає у сина. Від спірної квартири ключів не має, там знаходяться його речі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали повністю, просили відмовити у його задоволенні. Зазначила, що уклавши договір дарування позивач штучно погіршив свої житлові умови та запропонований порядок користування грубо порушує права позивача, оскільки відповідач претендує на значно більшу частину житлової площі, ніж має у праві власності. Зараз у спільній квартирі проживає ОСОБА_4 , попередній власник квартири, вона доглядає його.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2018 року позивачу ОСОБА_1 належить ј частка у праві власності на зазначену вище квартиру (а.с. 51).

Решта ѕ частки квартири АДРЕСА_1 -Волинському згідно договору дарування від 08.11.2018 року належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 13-14).

Встановлено, що спірна квартира складається з двох кімнат загальною площею 16,4 кв.м. та 11,4 кв.м., кухні площею 7,4 кв. м, ванної кімнати площею 2,8 кв. м, вбиральні площею 1,4 кв. м, коридору площею 8,7 кв. м., вбудованих шаф площею 0,4 кв.м. та 0,2 кв.м. (а.с. 11-12).

Також судом встановлено, що сторони не досягли згоди про порядок володіння та користування спільним майном.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Надання співвласнику у користування частини майна має ґрунтуватися на встановленні відповідності між розміром частки в праві спільної часткової власності, та часткою того майна, надання якого у користування вимагає такий співвласник.

Відтак реальна частка позивача ОСОБА_1 в квартирі по АДРЕСА_1 становить 6,95 кв. м. житлової площі, що відповідає 1/4 частці у цій квартирі, а ОСОБА_2 - 20,85 кв. м. житлової площі, що відповідає 3/4 частин у вказані квартирі.

Отже, заявлені позивачем вимоги про виділення йому у користування житлової кімнати площею 11,4 кв. м. та лоджії площею 2,9 кв.м. не відповідають фактичному розміру майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

Аналізуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою передбачає надання йому у користування кімнати, площа якої більша, ніж його частка у спільній частковій власності. Тому такий порядок користування порушить права відповідача, оскільки у значному обсязі не відповідатиме її частці у спірному майні.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 607/14971/13-ц від 28.11.2018 року (провадження № 61-13447св18) та у постанові по справі № 333/1499/15-ц від 31.10.2018 року (провадження № 61-14078св18).

Таким чином, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, а у разі задоволення заявлених вимог суттєво будуть порушені права ОСОБА_2 , якій належить 3/4 частин вказаної квартири.

Право власності є недоторканим та власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом (ст. 321 Цивільного кодексу України, ст. 41 Конституції України), а задоволення позовних вимог позивача призведе до порушення прав другого співвласника, тому суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту рішення 30.05.2019 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська