Провадження № 2/522/352/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання - Довгань Ж.А.,

представника позивача - Дмирієвої Г.А.

представника відповідача - Голосова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після вчинення ДТП, винуватцем якого визнано відповідача збитки, котрі були витрачені на ремонт пошкодженого транспортного засобу відшкодовані відповідачем не були, та у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в страховій компанії, що були виключена з учасників МТСБУ, позивач обрав спосіб захисту своїх порушених прав, шляхом звернення з позовом до винуватця ДТП.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Користуючись своїм правом, відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав, шляхом звернення позовних вимог до винуватця ДТП, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована належним чином.

Представником позивача була надана відповідь на відзив відповідача, в якій представник надав спростування щодо наведених відповідачем у його відзиві на позов доводів. Вказав, що у позивача наявні альтернативні способи захисту свого порушеного права, тож відповідно до принципів диспозитивності ними обрано спосіб захисту своїх прав шляхом звернення стягнення шкоди безпосередньо з відповідача.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін в справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 14.08.2017 року о 00 год. 15 хв., рухаючись по вул. Отамана Головатого, 20 в м. Одесі, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «JEEP GRAND CHEROKEE» державний номер НОМЕР_1 ( LТ ), в порушення вимог 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху, не обрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем марки «ЗІЛ 130» реєстраційний номер НОМЕР_3 , та його напівпричепом реєстраційний номер 8038Ч1.

Вищенаведена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, що підтверджується Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 523/11897/17. (а.с.13)

Внаслідок вищевказаної ДТП напівпричіп р.н. НОМЕР_4 , який відповідно до Технічного талону належить 7 ДЧСПТ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, отримав механічні пошкодження.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу були завдані матеріальні збитки у розмірі 17200 грн. 99 коп., що підтверджується звітом №173/18 від 3 грудня 2018 року. (а.с.14-49)

За проведення оцінки матеріального збитку позивач сплатив суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 суму у розмірі 2500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1048 від 4 жовтня 2018 року та договором від 4 жовтня 2018 року № 71. (а.с.50-54).

Станом на теперішній час відповідач завдані збитки не відшкодував, що змусило позивача звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно даних офіційного веб-сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України, при перевірці чинності страхового полісу автомобіля, яким керував відповідач на момент скоєння ДТП 14.08.2017 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, керуючи яким відповідач вчинив правопорушення, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, була застрахована у ПрАТ «СК «Здорово», яка через заборгованість до фондів МТСБУ з 01.02.2018 року позбавлена членства в МТСБУ, страховий поліс № АК3278369.

Як вбачається з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа ПрАТ «СК «Здорово» не перебуває в процесі припинення.

Відповідно достатті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» устраховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Законуреалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, тобто в даному випадку до ПрАТ «СК «Здорово» в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний висновок міститьсяу постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тож, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати з відповідача на користь позивача відшкодування не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03 червня 2019 року.

Суддя К.С. Шкамерда