Номер провадження: 22-ц/813/2872/19
Головуючий у першій інстанції Калашніков О.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у складі судді Калашнікової О.І.

в с т а н о в и в:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та (з урахуванням уточнень) просила суд виділити в натурі ОСОБА_1 . 54/100 частин в житловому будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 : приміщення 1-5 коридор, площею 4,0 кв. м., 1-6 кухня, площею 7,6 кв.м.,1-7 кухня, площею 7,0 кв.м., 1-8 санвузол, площею 4,3 кв.м., 1-9 житлова, площею 25,3 кв.м., гараж літ. «Б», вбиральня літ. «Е»; визнати за нею право власності на 54/100 частини в житловому будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою, площею 377 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2010 залучено до участі у справі в якості 3-ї особи - ОСОБА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2010 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.05.2012 рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2010 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23.11.2011 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

26.11.2012 ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадщини після смерті ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виділити в натурі Ѕ частину цього будинку; визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , виділивши в користування Ѕ частину.

26.11.2012 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , та з урахуванням уточнень просили припинити її право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 17/50 частин цього житлового будинку з надвірними спорудами, що складається з житлової кімнати під літ. 2-2, житловою площею 7,5 кв.м., кухні літ. 2-1, площею 7,3 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 596 кв.м. (17/100 частин в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , 17/100 частин, які належали ОСОБА_1 ); визнати за ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою, площею 596 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно 17/50 частин будинку №4 за цією адресою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.08.2013 позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.09.2014 рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.08.2013 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2018 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , виділити в натурі Ѕ частину будинку і визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано будинок між співвласниками у відповідності до ідеальних часток співвласників у будівлях і спорудах та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності відповідача на 17/100 частин у будинку - залишені без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2018 позов ОСОБА_1 задоволено. Виділено у власність ОСОБА_1 . 54/100 частини будинку АДРЕСА_1 , визначено порядок користування земельною ділянкою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 34149 грн. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину від 17/50 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 163235 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не мотивовано, чому суд віддав перевагу другому варіанту поділу житлового будинку, а не першому. У висновку експерта незаконно включено у вартість житлового будинку вартість земельного компоненту. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки №4,16 не приватизовані, а тому земля не є об`єктом права власності співвласників будинку, тому відсутні підстави для стягнення в солідарному порядку грошової компенсації у розмірі 163235 грн. Ніякого дозволу на перепланування будинку не оформлялося. У рішенні суд поклав надмірне зобов`язання щодо сплати грошової коштів у розмірі 163235 грн., що завдасть істотної шкоди сім`ї апелянтів та може призвести до відчуження їх нерухомого майна, що є неприпустимим (постанова Верховного Суду від 18.07.2018 №303/2585/16-ц, постанова Верховного Суду України від 23.11.2016 №357/11232/14-ц). Крім того, у судовому засіданні 04.10.2018 апелянт був позбавлений можливості надати новий висновок експерта про розмір грошової компенсації без врахування земельного компоненту, проте суд позбавив його такої можливості, оскільки заслухав справу за його відсутності.

21.12.2018 ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а рішення - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи та їх представників, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 на підставі рішення Київського райсуду м. Одеси від 07.12.2007 року. В порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_1 отримала у власність 1/2 частину від 17/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 також є спадкоємцем за законом першої черги до майна свого батька ОСОБА_4 , але свідоцтво про право на спадщину за законом на час вирішення справи не отримала.

Сторони є рідними сестрами, домовленості щодо розподілу спадкового майна не досягли.

Встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 103,3 кв.м., в тому числі житловою 76,7 кв.м., який має 5 приміщень як житлові кімнати, два приміщення, як кухні, два приміщення, як коридори і санвузла; з господарських споруд у вигляді гаражу і вбиральні ( будівля літньої кухні рахується як самочинна будівля і не приймається до уваги судом ). Житловий будинок і господарські споруди розташовані на земельній ділянці площею 754 кв.м., що була надана ОСОБА_4 рішенням виконкому Одеської міської ради від 03.06.1950 року в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку.

У справі з 2010 року по 2016 рік було проведено кілька будівельно - технічних експертиз з питань поділу в натурі житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 1/2 частини від 17/50 частин домоволодіння АДРЕСА_2 .

Відповідно до останнього висновку будівельно-технічної експертизи №170/2015, виконаного 14.06.2016 року судовим експертом ОСОБА_5, поділити будинок між співвласниками у відповідності до ідеальних часток - кожному 1/2 частці технічно неможливо, тому експертом запропоновано два технічно можливих варіанти поділу житлового будинку з визначенням робіт по переплануванню та перерахунку ідеальних часток, з урахуванням вимог нормативної законодавчо-технічної документації, а також два варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Задовольняючи позов та визначаючи за ОСОБА_1 право власності та користування земельною ділянкою за другим варіантом, суд першої інстанції виходив з того, що такий є найбільш доцільним, при цьому суд першої інстанції виїжджав на місце для огляду будинку та споруд.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, чому саме другий варіант за висновком експертизи підлягає врахуванню, апеляційний суд виходить з того, що такий забезпечує приблизно рівні умови використання будинку та земельних ділянок, які матимуть форму прямокутника та вільну можливість потрапляння кожному з співвласників до ділянки з власного будинку.

Порядок користування, який фактично склався, виключав можливість ОСОБА_1 потрапити на земельну ділянку, а тому обрання першого варіанту користування, який такий прохід забезпечує лише в розмірі 70 см, не буде зручним та справедливим порядком, тим більш, що існує технічна можливість забезпечити повноцінне користування ділянкою для двох сторін, що вказує на перевагу другого варіанту, запропонованого експертом.

Крім того, перший варіант поділу та користування ділянкою передбачає необхідність встановлення земельного сервітуту для обслуговування гаражу Бикових на ділянці, що надається у користування ОСОБА_1 , що при стосунках, які склалися між сторонами, не буде сприяти вирішенню спору, який триває на протязі багатьох років.

При цьому обидва варіанти передбачають необхідність перепланування та перерахунок ідеальних часток, а також влаштування кухні та санвузла, тому в цій частині вони є рівнозначними, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що необхідність влаштування таких приміщень є недоліком лише другого варіанту порядку користування та поділу будинку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвердила, що не заперечує проти визначення варіанту поділу будинку, який передбачає присудження більшої частки ОСОБА_1 з обов`язком виплати компенсації, а не навпаки, оскільки таке більш відповідає фактичному порядку користування приміщеннями, який склався, тому з огляду і на такі обставини слід погодитися з висновками суду першої інстанції щодо обрання другого варіанту, запропонованого експертом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не отримано дозвіл від виконавчого комітету місцевої Ради на перебудову до уваги не приймаються, оскільки ґрунтуються на законодавстві, яке в цій частині не відповідає сучасним правилам.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи про необхідність врахування будівлі під літ.»Ж» - літньої кухні, оскільки вона має статус самочинної, відтак при поділі та визначенні порядку користування ділянкою не враховується.

Таким чином, висновок суду в частині виділу частки ОСОБА_1 в домоволодінні АДРЕСА_1 відповідає вимогам закону і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Разом із тим неможна погодитися з висновком суду першої інстанції щодо припинення права власності ОСОБА_1 на 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , стягнення з Бикових грошової компенсації в розмірі 163235 грн., оскільки до нього суд дійшов без повного з`ясування судом обставин справи, з порушенням норм матеріального права.

На підставі договору купівлі - продажу від 12.03.1997 за життя спадкодавцю ОСОБА_4 належали 17/50 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , який складався в цілому з одного кам`яного житлового будинку , зазначеного на плані літ. «А», житловою площею 22,5 кв.м., підсобних приміщень: сарай -Б, котельна -Г, душ - Д., мостіння -І, огородження - №1-5, розташовані на земельній ділянці розміром 596 кв.м. Встановлено, що будинку в такому вигляді не існує, ще за життя ОСОБА_4 на земельній ділянці побудований новий будинок, зазначений на плані літ.»Ф», підтвердженням чого, окрім пояснень сторін, є Декларація, сторонами не заперечувалося, що будівництво здійснено ОСОБА_2 , в користуванні яких він і перебуває.

Зазначені обставини підтверджені, окрім іншого висновком експертизи, яка розраховувала вартість знищеного майна по документах, оскільки фактично обстежити будинок в попередньому стані було неможливо.

Таким чином, на час вирішення спору відсутнє спадкове майно, яке було предметом поділу, а тому виділ частки та припинення права власності з підстав ст.364 ЦК неможливе, висновки суду на законі не ґрунтуються. Суд поклав обов"язок солідарного стягнення коштів на співвласників, частки яких визначені.

Зважаючи на викладене, рішення суду в цій частині як таке, що не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з мотивів та підстав, викладених вище.

ОСОБА_1 як співвласник, частина майна якого знищена, не позбавлена права компенсації вартості майна, проте на інших правових підставах, що неможливо у цій справі, в межах предмету та підстав позову.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню в зазначеній частині, в решті залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення коштів, припинення права власності на 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення компенсації в розмірі 163 235 грн. солідарно, припинення права власності ОСОБА_1 на 17/100 частин будинку АДРЕСА_2 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 05.06.2019.

Головуючий:

Судді: