Справа 489/4914/17
Провадження 22-ц/812/563/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5, подану в його інтересах ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Рум'янцевої Н.О. о 11 год 06 хв в приміщенні того ж суду у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 16 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №646/112-К112, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту до 250 000 доларів США на споживчі потреби зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення 15 березня 2017 року.

В подальшому, до вказаного договору укладалися додаткові угоди та зміни, якими було збільшено кредитний ліміт до 377 647, 00 доларів США та зменшено кредитний ліміт до 222 328,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних, також було змінено графік погашення кредиту, встановлено суму щомісячного платежу за кредитом та відстроченими процентами: з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2017 року (до 10 кожного місяця включно) - по 7410,93 доларів США та по 5107,23 доларів США відповідно, 01 березня 2017 року - 7410,03 доларів США та 5107,16 доларів США відповідно, а також змінено процентну ставку та встановлено на період з 06 червня 2014 року по 04 жовтня 2014 року - 1% річних, з 05 жовтня 2014 року - 13,5% річних.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх кредитних зобов'язань станом на 04 жовтня 2017 року утворилась заборгованість по кредиту та процентам за його використання у сумі 467 675,42 доларів США та 2 962 233,75 грн. - пені за прострочення строків повернення кредиту та сплати процентів.

Посилаючись на виконання зобов'язання відносно надання позичальнику траншів кредиту на суму 369 481, 00 доларів США та на порушення позичальником умов кредитного договору щодо погашення кредитних коштів, позивач просив суд про задоволення позову та стягнути з відповідача 467 675,42 доларів США заборгованості по кредиту та процентам за його використання, а також 2 962 233,75 грн. - пені за прострочення строків повернення кредиту та сплати процентів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №646/112-К112 від 16 березня 2007 року станом на 10 жовтня 2017 року у розмірі 447 877,48 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 222 306,09 доларів США; заборгованості за відсотками - 225 549,48 доларів США, пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту за період з 05 жовтня 2016 року по 04 жовтня 2017 року - 49117,19 доларів США, що еквівалентно станом на 10 жовтня 2017 року - 130 4144, 65 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом за період часу з 05 жовтня 2016 року по 04 жовтня 2017 року - 62 447,58 доларів США, що еквівалентно станом на 10 жовтня 2017 року - 1 658 089,10 грн., а всього пені - 2 962 233,75 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано неналежним виконанням позичальником своїх кредитних зобов'язань, а відтак наявністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором з урахуванням сплачених грошових сум.

В апеляційній скарзі, представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення суду, просила його скасувати та постановити нове про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заборгованість за кредитом існувала станом на 06 червня 2014 року, а з позовом Банк звернувся до суду лише 10 жовтня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укрсоцбанк» просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За положеннями статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в цілому відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 16 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №646/112-К112, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти окремими частинами - траншами в межах максимального ліміту заборгованості до 250 000,00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (споживчі потреби) зі сплатою 12,5% річних на строк до 15 березня 2017 року (т. 1 а.с.8-10).

Пунктом 4.2 кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.14 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

Додатковою угодою №1 від 14 червня 2007 року збільшено максимальний ліміт заборгованості до 373 647,00 доларів США, а наступною додатковою угодою № 2 від 14 лютого 2008 року максимальний ліміт зменшено до 250 000,00 доларів США (а.с. 11-12).

06 червня 2014 року укладено договір про внесення змін № 3, відповідно до якого кредитний договір викладено в новій редакції, зменшено максимальний ліміт заборгованості до 222 328,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних (т. 1 а.с. 13-19).

Також, договором про внесення змін №4 від 06 червня 2014 року змінено графік погашення кредиту, встановлено суму щомісячного платежу за кредитом та відстроченими процентами з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2017 року (до 10 кожного місяця включно) - по 7410,93 доларів США та по 5107,23 доларів США відповідно, з 01 березня 2017 року - 7410,03 доларів США та 5107,16 доларів США відповідно, а також змінено процентну ставку та встановлено на період з 06 червня 2014 року по 04 жовтня 2014 року - 1% річних, з 05 жовтня 2014 року - 13,5% річних, погашення здійснюватиметься до 10 числа (включно) кожного місяця (т. 1 а. с. 20-21).

Відповідно до заяв на видачу готівки, ОСОБА_5 Банком було відкрито позичковий рахунок та надано кредитних коштів на суму 369 481,00 доларів США (т. 1 а.с. 22-28, 29, 30-32).

У зв'язку з неналежними виконанням умов кредитного договору позичальником, станом на 04 жовтня 2017 року за розрахунками позивача утворилась заборгованість у розмірі 579 240,19 доларів США, що еквівалентно 15 379 808,86 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 222 328,00 доларів США, що еквівалентно 5 903 185,25 грн., сума заборгованості за відсотками - 245 347,42 доларів США, що еквівалентно 6 514 389,86 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 304 144,65 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 658 089,10 грн. ( т. 1 а.с. 4-7).

Згідно з висновком експерта Миколаївського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 27 серпня 2018 року № 34, станом на 10 жовтня 2017 року розмір заборгованості за тілом кредиту - 222 306,09 доларів США, або еквівалент в гривнях по офіційному курсу станом на 10 жовтня 2017 року (26,551695 грн. за 1 долар США) - 5 902 603,50 грн.; заборгованість за відсотками - 245 738,11 доларів США, що еквівалентно 6 524 763,35 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту за період часу з 05 жовтня 2016 року по 04 жовтня 2017 року становить 49 117,19 доларів США, що еквівалентно - 1 304 144,65 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом за період часу з 05 жовтня 2016 року по 04 жовтня 2017 року становить 62 447,58 доларів США, що еквівалентно - 1 658 089,10 грн. Згідно наданих документів, наданий до матеріалів позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунок заборгованості умовам зазначених договорів та додатків та графіку погашення кредиту та процентів, станом на 10 жовтня 2017 року відносно: заборгованості за тілом кредиту, який згідно розрахунку становить 222 328,00 доларів США, документально підтверджується частково загальною сумою 222 306,09 доларів США; заборгованості за відсотками, який згідно розрахунку становить 245 347,42 доларів США, документально підтверджується повністю та становить - 245 738,11 доларів США (відсотки за період з 04 жовтня 2017 (дата розрахунку банком) по 10 жовтня 2017 (дата розрахунку експертом) становлять 500,19 доларів США (т. 4 а.с.168-199).

30 жовтня 2017 року за рахунок реалізації на електронних торгах іпотечного майна - житлового будинку НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1, належного ОСОБА_5, відбулося часткове погашення процентів за кредитним договором №646/112-К112 від 16 березня 2007 року у розмірі 19 797,94 доларів США (т. 4 а.с.17-18, 60).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості, враховуючи часткове погашення процентів.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності не заслуговують увагу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.4 ст. 267 цього Кодексу сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом початок перебігу строку позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Відповідно до ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено судом, договором про внесення змін №4 від 06 червня 2014 року, сторони встановили графік погашення кредиту та відстрочених процентів, нарахування яких здійснюється починаючи з 06 жовтня 2014 року та погашаються до 10 числа (включно) кожного місяця з кінцевим терміном повернення кредиту до 15 березня 2017 року (т. 1 а.с. 20-21).

Отже, саме після 10 жовтня 2014 року починається строк з якого позивач має право на звернення до суду на захист свого порушеного права. Відповідно до штемпеля на конверті позов ПАТ «Укрсоцбанк» до суду подано 10 жовтня 2017 року, тобто в межах трирічного строку.

Посилання представника відповідача на те, що останній платіж на погашення заборгованості було здійснено 11 квітня 2011 року та залишок заборгованості дорівнює 222 306, 09 доларів США на увагу не заслуговують, оскільки в договорі про внесення змін №4 від 06 червня 2014 року сторони самостійно визначили суму заборгованості у розмірі 222 328, 09 доларів США станом на день укладення цього договору, а також погодили строки сплати тіла кредиту та нарахування й сплату процентів, про що також складено Графік.

Саме з цих обставин й виходив суд, відмовляючи у задоволені заяви про застосування строку позовної давності.

Посилання на те, що в добровільному порядку позичальником не було здійснено сплату кредитних коштів, а відтак строк позовної давності не переривався є безпідставні, оскільки суд обґрунтовуючи висновки про відмову у застосуванні строку позовної давності виходив не з цих обставин, а керувався умовами договору про внесення змін №4 від 06 червня 2014 року.

Також, не можуть бути прийняті до уваги й посилання представників відповідача в суді апеляційної інстанції щодо невірного нарахування й стягнення кредитної заборгованості на підставі розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з огляду на те, що розмір заборгованості по тілу кредиту було визначено сторонами у договорі від 06 квітня 2014 року, а розмір відсотків нараховано вірно, що підтверджується висновком експерта, до того, ж розмір стягнутої судом кредитної заборгованості сторонами не оскаржувався.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд надав належну оцінку, а тому не впливають на висновки суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а відтак, апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

У зв'язку з тим, що на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року ОСОБА_5 було відстрочено сплату судового збору у сумі 334 218,15 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення то ця сума на підстав ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Крім того, слід відновити дію рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року, яка була зупинена ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану в його інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 334 218 (триста тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень) 15 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Відновити дію рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.