20.05.2019 227/4442/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (ЄУНСС №227/4442/18), -

в с т а н о в и в:

10.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заявою від 07.05.2019 року(а.с.137) представника позивача - адвоката Лаврищева В.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № Б-04/19 від 30.04.2019 року та ордеру від 06.05.2019 року серія АН № 1000141, зменшено позовні вимоги позивача (виключено з позовних вимог вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні).

З урахуванням уточнених вимог позивач просить стягнути з відповідача суму в розмірі 65262,08 грн, а саме:

1) заборгованість із заробітній плати за березень 2017 року в розмірі 57601,13 грн, яка включає:

заробітну плату за березень 2017 року в сумі - 4911,17 грн,

вихідну допомогу при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію - 43238,28 грн

компенсацію за невикористані 29 днів відпустки - 9451,68 грн

2) компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на 01.08.2018 року - 7660,95 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем до 15 березня 2017 року, звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. При звільненні відповідач не виплатив йому належні виплати.

Ухвалою суду від 15.10.2018 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В судове засіданні позивач та його представник - адвокат Лаврищев В.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № Б-04/19 від 30.04.2019 року та ордеру від 06.05.2019 року не з`явились. В матеріалах справ міститься заява позивача про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Причини не явки представника позивача суду не відомі.

Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи(а.с.130), але представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини суду не повідомив. Згідно відзиву, який міститься в матеріалах справи (а.с.46-49), який підписаний представником ОСОБА_2 , що діє за довіреністю від 05.11.2018 року зі строком дії до 25.07.2019 року, вбачається, що останній просив розглядати справу без його участі, в задоволенні позову просив відмовити.

З відзиву на позов (а.с.46-49) вбачається, що заперечення проти позову обґрунтовані:

- відсутністю доступу відповідача до первинних документів, у зв`язку з чим останній не має можливості підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт визначених трудовим договором, а також здійснити нарахування заробітної плати та інших виплат;

- відсутністю вини відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем під час звільнення, оскільки відповідач фактично був позбавлений можливості забезпечувати виконання своїх зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин, про що зазначено в Науково-правовому висновку Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2.. Згідно з даним висновком втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться в м. Донецьку, Луганську, в тому числі до трудових книжок працівників, табелів обліку робочого часу, звітів, починаючи з 20 березня 2017 року, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед вивільними працівниками, а саме видати трудову книжку та провести розрахунок, що свідчить про відсутність вини підприємства. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення підприємства від відповідальності.

Керуючись ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим розглядати справу без участі не з`явившихся сторін, на підставі матеріалів, що маються у справі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст.12,13,81 ЦПК Українирозглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовною заявою до ПАТ «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ).

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 1987 року перебував у трудових відносинах з Донецькою залізницею та працював машиністом тепловоза «Локомативного депо Іловайськ ДП «Донецька залізниця».

На підставі наказу № 57/0с від 26.04.2013 року (запис в трудовій книжці під № 14), виробничий персонал реорганізованого «Локомотивне депо Іловайськ» ДП «Донецька залізниця» перепідпорядкований до оборотного локомотивного депо Іловайськ приєднаного до основного «Локомотивного депо Ясинувата-Західне» ДП «Донецька залізниця».

На підставі Закону України від 23.02.2012 № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200, ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»(запис у трудовій книжці під № 15).

Наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 303 від 15.04.2016 року, наказом від 15.07.2016 року (запис в трудовій книжці під № 16) «Локомотивне депо Ясинувата-Західне» ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також КМУ своєю постановою від 02.09.2015 за № 735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21.10.2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства.

Наказом (розпорядженням) № 39/ос від 15 березня 2017 року ОСОБА_1 , машиніста тепловоза цеху експлуатації локомотивів оборотне депо Іловайськ звільнено 15 березня 2017 року з посади, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років за ст.38 КЗпП України, на підставі заяви ОСОБА_1 від 27.02.2017 року (а.с.13). Відповідно до змісту вказаного наказу при звільненні ОСОБА_1 необхідно виплатити компенсацію за 29 днів невикористаної відпустки та одноразову грошову допомогу у розмірі шести середньомісячних заробітних плат.

Запис про звільнення позивача, в трудовій книжці останньої НОМЕР_1 , зроблений на підставі наказу від 15.03.2017 року № 39/ос та завірений підписом та печаткою відділу кадрів «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Позивачем, на підтвердження не виплаченої заробітної плати за березень 2017 року, наданий суду розрахунковий лист (табуляграма), в якій зазначена сума нарахованих позивачу при звільненні сум в розмірі 57601,13 грн (без утримання податку), в тому числі:

43238,28 грн - допомога при виході на пенсію

9451,68 грн - компенсація за 29 днів невикористаної відпустки.

Щодо змісту вказаного розрахункового листа відповідач в своєму відзиві зазначав, що він не може ані підтвердити, ані спростувати його, посилаючись на відсутність первинних документів.

В той же час, з листа в.о.начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ «Укрзалізниця» № 578/1-ДонДНД від 15.11.2018 року вбачається, що за період з 01.03. по 15.03.2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів та отримана 26.07.2017 року у сумі 2410,76 грн у касі Дирекції м.Лиман (а.с.52).

Факт виплати позивачу заробітної плати за березень 2017 року в розмірі 2410,76 грн підтверджується відомістю на виплату грошей № 6 за березень 2017 року. (а.с.80-81). Вказаний факт позивач не оспорював.

Даних щодо розрахунку нарахованої заробітної плати позивачу за березень 2017 року, яка виплачена 26.07.2017 року, відповідачем суду не надано. В той же час слід зазначити, що нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість. Але, жодних документів, як то табель обліку використання робочого часу за березень 2017 року та інші документи з обліку праці та зарплати відповідачем по справі до суду не надано.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Вирішуючи справу по суті суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Положеннями ст.83 КЗпП України та ЗУ «Про відпустки», визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 15.03.2017, при звільненні не отримав всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Законом України від 02.09.2014№ 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Тому, посилання відповідача на висновки Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 не є підставою для відмови у позові, оскільки його вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні пов`язані з виплатами, встановленими ст. 116 КЗпП України при звільненні.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 передбачено, що виходячи з принципу рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

У зв`язку з цим суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність первинної документації, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові. Крім того, заперечуючи проти позову відповідач конкретних заперечень щодо сум заробітної плати зазначених у розрахунках заробітної плати позивача за березень 2017 року не наводить.

Згідно розрахунків заробітної плати (табуляграми) за березень 2017 року, яка надана позивачем, вбачається, що останньому нарахована заробітна плата в розмірі 57601,13 грн без утримання податку, в тому числі:

43238,28 грн - допомога при виході на пенсію

9451,68 грн - компенсація за 29 днів невикористаної відпустки.

Зазначений розрахунок відповідачем не спростований.

Тобто, нарахована заробітна плата позивача за березень 2017 року без врахування допомоги при виході на пенсію та компенсації за невикористану відпустку становить 4911,17 грн (57601,13 грн - 43238,28 грн - 9451,68 грн).

З вказаного розрахунку також вбачається, що сума до виплати після відрахування податків та обов`язкових зборів (без допомоги при виході на пенсію) становить 10781,43 грн.

Враховуючи, що частину заробітної плати за березень 2017 року в розмірі 2410,76 грн позивач отримав 26.07.2017 року, що підтверджується платіжною відомістю, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата в розмірі 8370,67 грн (10781,43 грн - 2410,76 грн). Вказана сума підлягає стягненню без відрахування податків та обов`язкових зборів.

Також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача нарахована та невиплачена в березні місяці 2017 року допомога при звільнені у розмірі шести середньомісячних заробітних плат при виході на пенсію в розмірі 43238,28 грн з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів та податків.

Доводи відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі виходячи з такого.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні.

Але, зміст вказаного висновку свідчить про те, що втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться в м.Донецьк щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» відбулась з 20.03.2017 року, в той час як звільнення позивача відбулося 15.03.2017 року.

Крім того слід зазначити, що за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України зводяться до того, що форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Що стосується компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, то з цього приводу суд виходить з такого.

На підставі Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ст. 1, 2, 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплати, які в трудовому законодавстві розглядаються як одноразові виплати і на які компенсація не нараховується включають одноразову допомога при виході на пенсію, винагороду за наслідками роботи за рік, матеріальну допомогу тощо.

Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за березень 2017 року станом на серпень 2018 року (розрахунок приведений в позовній заяві) в розмірі 7660,95 грн.

Вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати є обгрунтованими, але, перевіривши вказаний розрахунок, суд не може з ним погодитись виходячи з такого.

Як вже було зазначено вище, сума компенсації обчислюється з невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів).

Крім того, доходи, на які нараховується сума компенсації повинні не мати разового характеру.

В той же час, з розрахунку позивача вбачається, що він нарахував компенсацію і на дохід, який має разовий характер, а саме на одноразову допомогу при виході на пенсію, що є не правильним. А також нарахування компенсації позивач здійснював на суму нарахованого (без відрахування податків) доходу.

З наданих позивачем табуляграм вбачається, що заробітна плата до виплати (після утримання податків і обов`язкових платежів) становить: за березень 2017 року - 10781,43 грн..

Крім того, судом встановлено, що 26.07.2018 року відповідач частково сплатив заборгованість в розмірі 2410,76 грн.

Таким чином, сума компенсації повинна обчислюватися саме з вказаних сум заробітної плати.

Тому, розрахунок компенсації станом на 01.08.2018 року становить:

Місяць заборгованостіСума заборгованості, грнКоефіцієнт індексації, %Сума компенсації, грн
Березень 2017 року8370,6713,31113,30
Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.0090 (Квітень 2017) ? 1.0130 (Травень 2017) ? 1.0160 (Червень 2017) ? 1.0020 (Липень 2017) ? 0.9990 (Серпень 2017) ? 1.0200 (Вересень 2017) ? 1.0120 (Жовтень 2017) ? 1.0090 (Листопад 2017) ? 1.0100 (Грудень 2017) ? 1.0150 (Січень 2018) ? 1.0090 (Лютий 2018) ? 1.0110 (Березень 2018) ? 1.0080 (Квітень 2018) ? 1.0000 (Травень 2018) ? 1.0000 (Червень 2018) ? 0.9930 (Липень 2018) = 1.133284 > 13.3% Визначаємо суму компенсації: 8370.67 ? 13.3% = 1113.30 грн..
Березень 2017 року2410,7614,1%339,92
Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.0090 (Квітень 2017) ? 1.0130 (Травень 2017) ? 1.0160 (Червень 2017) ? 1.0020 (Липень 2017) ? 0.9990 (Серпень 2017) ? 1.0200 (Вересень 2017) ? 1.0120 (Жовтень 2017) ? 1.0090 (Листопад 2017) ? 1.0100 (Грудень 2017) ? 1.0150 (Січень 2018) ? 1.0090 (Лютий 2018) ? 1.0110 (Березень 2018) ? 1.0080 (Квітень 2018) ? 1.0000 (Травень 2018) ? 1.0000 (Червень 2018) = 1.141273 > 14.1% Визначаємо суму компенсації: 2410.76 ? 14.1% = 339.92 грн.
Всього за березень 2017 року 1453,22

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати підлягають частковому задоволенню в сумі 1453,22 грн. Вказана сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати підлягає стягненню без відрахування податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позов них вимог (43238,28 +1453,22+8370,67 = 53062,17 грн - задоволено, а заявлено було 65262,08 грн), а саме (81,3 %) у сумі 573,00 грн, оскільки вимоги позивача задоволені частково.

Решта суми судового збору в розмірі 131,80 грн компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 273,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року (в тому числі компенсацію за невикористану відпустку) в загальному розмірі 8370,67 (п`ятдесят п`ять тисяч сто дев`яносто гривень 37 коп) без утримання обов`язкових платежів та податків.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 1453,22 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 22 коп).

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену в березні місяці 2017 року допомогу при звільнені у розмірі шести середньомісячних заробітних плат при виході на пенсію в розмірі 43238,28 грн (сорок три тисячі двісті тридцять вісім гривень 28 коп), з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів та податків.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 573,00 грн. (п`ятсот сімдесят три гривні 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Торез Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 04 червня 2002 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» місцезнаходження за адресою: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 08 травня 2019 року. Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2019 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

08.05.2019