Справа № 456/1898/18
Провадження № 2/456/203/2019
РІШЕННЯ

іменем України

18 квітня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Свержинської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию справу № 456/1898/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору "СК "PZU Україна" про стягнення коштів, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору "СК "PZU Україна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП.

Позовна заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 , на праві власності належить автомобіль марки «Шкода Фабія», номерний знак НОМЕР_1 .

11.03.2018 року о 11 годині 55 хвилин в м. Стрий на перехресті доріг вул. Шашкевича - М.Заньковецької, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на перехрестя доріг, не надав переваги у русі автомобілю «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв зіткнення, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України. В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до висновків експертного дослідження автомобіль «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_1 отримав пошкодження для виправлення яких необхідно 82910,44 гривень. Згідно рахунку станції СТО, позивач, як власник автомобіля, має обов`язок оплатити вартість запчастин, матеріалів та робіт в сумі 81035,00 гривень. Відповідач для врегулювання питання відшкодування вартості ремонту автомобіля залучив «Страхову компанію «ПЗУ Україна» з якою є у договірних стосунках страхування м. Львів, пр.. Шевченка, 11/6. Проведено представником страхової компанії огляд пошкоджень автомобіля «Шкода Фабія» НОМЕР_1 і було заявлено, що на протязі 10 днів він отримає висновки щодо вартості ремонту та відновлення автомобіля. Але минув зазначений час і страхова компанія відповідача відмовилась надати будь-які документи за результатами огляду автомобіля та оцінки вартості ремонту, заявлено, щоб він здав автомобіль на ремонт, за свої кошти відремонтував, а потім страхова компанія вирішить, яку суму необхідно оплатити. Станом на день подання позову до суду позивач не отримав письмового повідомлення страховика відносно прийнятого рішення. 30.03.2018р. до «Страхової компанії ПЗУ Україна» позивачем подано заяву з проханням видати висновки експерта. 10 травня 2018 року отримав відповідь - відмову від 26.04.18р. за №2904-31. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів на ремонт автомобіля та відшкодування збитків, що зазнав за результатами ДТП. Крім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на його користь моральну шкоду в сумі 15000,00грн.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2018 провадження по цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, уточнив суму стягнення в частині відшкодування матеріальної шкоди, зменшивши її до 49226,30 грн., оскільки страховою компанією було відшкодовано частину коштів, просив стягнути судові витрати та відшкодування 15000 грн., моральної шкоди.

Відповідач та його представник в судовому засіданні в задоволенні позову заперечили, подали до суду відзив, в якому вказали, що відповідачем укладено договір страхування із страховою компанією, тому шкоду має відшкодовувати страхова компанія оскільки, завдана шкода не перевищує ліміт відповідальності страховика. Крім того, у висновку авто товарознавчої експертизи визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 82910,44 грн., проте позивач не надав суду доказів проведення відновлювально-ремонтних робіт та розмір їх оплати.

Також пояснили, що в даному випадку відповідачем повинна бути страхова компанія, а не ОСОБА_2 , а відтак просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник "СК "PZU Україна" в судове засідання не з?явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належними чином повідомлений.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що 11 березня 2018 року об 11 год. 55 хв., в м. Стрий по вул. Шашкевича, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, а саме: при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода Фабія» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2018р. винним у даній ДТП був визнаний відповідач по справі ОСОБА_2 , який вину у скоєному правопорушенні не заперечив, а саме, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та його піддано штрафу у розмірі 340,00грн.

Відповідно до висновку експерта №21/18Е від 26.04.2018р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 - 82910,44грн.

Згідно товарного чеку від 29.05.2018р., ФОП ОСОБА_5 , вбачається, що за ремонт автомобіля «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_1 оплачено кошти в сумі 81035,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб марки «Мерседес Бенц», перед третіми особами на момент скоєння ДТП була застрахована "СК "PZU Україна" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.12.2017р..

Страховою компанією "СК "PZU Україна" ОСОБА_1 , було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 31808,70 гривень, що підтверджується заявою про виплату готівки №1BTG40650 від 14.06.2018р.

Невідшкодованою залишається майнова шкоди, з урахуванням виплати коштів страхової компанії, складає 49226,30 гривень і причини, згідно яких страховою компанією було виплачено саме таку суму в судовому засіданні не вдалося встановити, у зв?язку з неявкою представника страхової компанії в судове засідання та не надання суду жодних доказів, що причин виплати саме такої суми страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, особа, яка спричинила шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки повинна відшкодувати цю шкоду.

Згідно із правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04.06.2014 року по справі №6-49цс14, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього п.3 ч.1 ст.988, ст.1194 ЦК України, п.32.7 ст.32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз?яснено, що особою, яка зобов?язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху України).

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач, визнаний винним у скоєнні ДТП, що сталася 22.03.2018р.

На підставі наведеного, у зв?язку з непредставленням страховою компанією доказів, щодо виплати саме цієї суми страхового відшкодування, а не в цілому, хоча ліміт страхового відшкодування дозволяє виплатити кошти в повному об?ємі, згідно вимог позивача тому, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач на власний розсуд обирає з кого вимагати відшкодування матеріальної шкоди - з винної в ДТП особи чи з страховика, який застрахував цивільно - правову відповідальність винуватця ДТП, а тому позов ОСОБА_1 , в даній частині підлягає задоволенню, та з відповідача ОСОБА_2 , підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 49226,30 грн.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27березня 1992року №6 судам роз?яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи.

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995року №4«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок вчиненого правопорушення відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, дія вчинена відповідачем призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача останній зазнав душевних страждань.

При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач не вжив заходів щодо повного відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 3000,00 грн.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому його позов належить в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Задовольняючі позов суд відповідно вимог ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 9364 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.10, 58-61, 154, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст..ст.22, 23, 1166, 1187 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 49226 (сорок дев?ять тисяч двісті двадцять шість) грн.. 30 коп., судові витрати в сумі 9364 (дев?ять тисяч триста шістдесят чотири) грн.. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) грн., що в загальній сумі становить 61590 (шістдесят одна тисяча п?ятсот дев?яносто) грн.. 30 коп..

В задоволенні решти позову про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 12000 (дванадцять тисяч) грн.. 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 03 травня 2019р.

Суддя Р. Т. Шрамко