Справа № 390/1471/18
Номер провадження 2/404/54/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Мосійчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року представник позивача звернулася до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , по якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики від 13.05.2016 року в розмірі 61 785,71 грн. та за договором позики від 11.08.2016 року в розмірі 39 329,85 грн., всього 101 115,56 грн. та судові витрати у розмірі 1 011,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики 13 травня 2016 року за умовами якого ОСОБА_1 надав позику в сумі 22 974 грн. строком до 13 травня 2019 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникають з договору позики від 13.05.2016 р. було укладено договір поруки від 13.05.2016 р. за яким ОСОБА_3 виступила поручителем по договору позики від 13.05.2016 р.

На даний час зобов`язання за договором позики від 13.05.2016 р. не виконуються, у визначений строк кошти не повертаються, всього було повернуто кошти в розмірі 12 925, 29 грн.

Станом на 04.09.2018 року заборгованість за договором позики від 13.05.2016 року становить 61 785,81 грн., а саме: 10 048, 71 грн. - боргу за договором позики, 51 737 грн. - пені.

Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики 11 серпня 2016 року за умовами якого ОСОБА_1 надав позику в сумі 11 483 грн. строком до 11 серпня 2019 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникають з договору позики від 11.08.2016 р. було укладено договір поруки від 11.08.2016 р. за яким ОСОБА_3 виступила поручителем по договору позики від 11.08.2016 р.

На даний час зобов`язання за договором позики від 11.08.2016 р. не виконуються, у визначений строк кошти не повертаються, всього було повернуто кошти в розмірі 5 426,15 грн.

Станом на 04.09.2018 року заборгованість за договором позики від 11.08.2016 року становить 39 329,85 грн., а саме: 6 056,85 грн. - боргу за договором позики, 33 273 грн. - пені.

За вказаних обставин, позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про стягнення боргу.

Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2018 року вказані матеріали позовної заяви передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда в порядку статті 31 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2019 року визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи про стягнення боргу.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. від 11.01.2019 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження /а.с. 45-46/.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині стягнення пені, але не більше ніж у розмірі 4 000 - 5 000 грн. Вважають, що борг сплатити повністю, оскільки в розписках, які вони надавали на підтвердження боргу, суми зазначені з урахуванням відсотків та пені, які мали бути повернуті. Вказують, що на руки отримували 16 000 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13.05.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в сумі 22 974 грн., що еквівалентно 907,70 дол. США за офіційним курсом Національного банку України (25,31 грн./дол. США) станом на день укладення договору /а.с. 5/.

Підтвердженням факту отримання ОСОБА_2 коштів по договору є розписка від 13.05.2016 року написана власноручно /а.с.73/.

Відповідно до п. 2.2. договору позики від 13.05.2016 р., зазначену суму позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 13.05.2019 року згідно Додатку до договору. У випадку зменшення курсу гривні по відношенню до долару США позичальник повертає позикодавцю суму гривень еквівалентну сумі 907,70 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України, станом на день повернення позики, неустойки та збитків.

Договором від 13.05.2016 року передбачено, що за порушення умов договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду у повному обсязі незалежно від суми нарахованої або сплаченої пені, у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 6.3. Договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникають з договору позики від 13.05.2016 р. було укладено договір поруки від 13.05.2016 р. за яким ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням боржника, а також за будь-якого нового боржника в разі переведення боргу (заміні боржника) за договором позики чи смерті боржника, які виникають з умов договору позики від 13.05.2016 року, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, укладеного між позикодавцем і боржником, в тому числі за виконання: а) зобов`язань боржника (нового боржника) по поверненню позики за договором позики; б) зобов`язань боржника (нового боржника) по сплаті відсотків, пені, штрафів та інших зобов`язань, що виникають з умов договору позики.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідачем по договору позики від 13.05.2016 року було повернуто кошти у розмірі 12 925,29 грн.

За вказаного, станом на 04.09.2018 року заборгованість за договором позики від 13.05.2016 року становить 10 048,71 грн. (22 974 грн. - 12 925,29 грн. = 10 048,71 грн.).

Оскільки в розписці від 13.05.2016 року зазначено, що сума боргу складає 22 974 грн., а доказів повернення коштів у повному обсязі відповідачі не надали, то до стягнення підлягає 10 048,71 грн.

Крім того, позивачем було нараховано пеню за несвоєчасність повернення позики за період з 13.09.2017 року по 04.09.2018 року у розмірі 51 737 грн. /а.с. 9/.

Відповідач 15.05.2019 року надав до суду заяву, якою просив зменшити розмір пені, так як постійно повертав кошти, проте на даний час має скрутне матеріальне становище, тяжкий стан здоров`я та отримує пенсію у розмірі 2 000 грн. на місяць /а.с. 82/.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки. За змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Вказане узгоджується з правовими позиціями ВСУ, викладеними у постановах від 3 вересня 2014 року по справі №6-100цс/14 та від 14.09.2016 року по справі №6-473цс/16.

Суд вважає нараховану суму пені завищеною, такою, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідачів та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.

Враховуючи, що нарахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики значно перевищує суму боргу, а також ступінь виконання своїх зобов`язань боржником, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до суми 1 004,87 грн.

Крім того, 11.08.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в сумі 11 483 грн., що еквівалентно 462,65 дол. США за офіційним курсом Національного банку України (24,82 грн./дол. США) станом на день укладення договору /а.с. 10/.

Підтвердженням факту отримання ОСОБА_2 коштів по договору є розписка від 11.08.2016 року написана власноручно /а.с.74/.

Відповідно до п. 2.2. договору позики від 11.08.2016 р., зазначену суму позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 11.08.2019 року згідно Додатку до договору. У випадку зменшення курсу гривні по відношенню до долару США позичальник повертає позикодавцю суму гривень еквівалентну сумі 462,65 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України, станом на день повернення позики, неустойки та збитків.

Договором від 11.08.2016 року передбачено, що за порушення умов договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду у повному обсязі незалежно від суми нарахованої або сплаченої пені, у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 6.3. Договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникають з договору позики від 11.08.2016 р. було укладено договір поруки від 11.08.2016 р. за яким ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням боржника, а також за будь-якого нового боржника в разі переведення боргу (заміні боржника) за договором позики чи смерті боржника, які виникають з умов договору позики від 11.08.2016 року, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, укладеного між позикодавцем і боржником, в тому числі за виконання: а) зобов`язань боржника (нового боржника) по поверненню позики за договором позики; б) зобов`язань боржника (нового боржника) по сплаті відсотків, пені, штрафів та інших зобов`язань, що виникають з умов договору позики.

Станом на 04.09.2018 року заборгованість за договором позики від 11.08.2016 року становить 39 329,85 грн., а саме: 6 056,85 грн. - боргу за договором позики, 33 273 грн. - пені.

Відповідачем по договору позики від 11.08.2016 року було повернуто кошти у розмірі 5 426,15 грн.

За вказаного, станом на 04.09.2018 року заборгованість за договором позики від 11.08.2016 року становить 6 056,85 грн. (11 483 грн. - 5 426,15 грн. = 6 056,85 грн.).

Оскільки в розписці зазначено, що сума боргу складає 11 483 грн., а доказів повернення коштів у повному обсязі відповідачі не надали, то до стягнення підлягає 6 056,85 грн.

Крім того, позивачем було нараховано пеню за несвоєчасність повернення позики за період з 11.09.2017 року по 04.09.2018 року у розмірі 33 273 грн. /а.с. 15/.

Суд вважає нараховану суму пені завищеною, такою, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідачів та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.

Враховуючи, що нарахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики значно перевищує суму боргу, а також ступінь виконання своїх зобов`язань боржником, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до суми 605,69 грн.

За вказаного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі по 595,58 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.05.2016 року в розмірі 10 048,71 грн., пеню по договору позики від 13.05.2016 року в розмірі 1 004, 87 грн., заборгованість за договором позики від 11.08.2016 року в розмірі 6 056, 85 грн., пеню по договору позики від 11.08.2016 року в розмірі 605,69 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 595,58 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 29.05.2019 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда