Номер провадження: 22-ц/813/465/19
Номер справи місцевого суду: 520/6003/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі:

Представник позивача- ОСОБА_11

Третя особа- ОСОБА_1 .

Представник третьої особи- ОСОБА_12.

Третя особа- ОСОБА_3 .

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер-Граніт", треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про визнання недійсним правочину та визнання права покупця, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

25.05.2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просила визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року, укладеного між ТОВ "Полімер-Граніт" - продавець, та ОСОБА_6 , - покупець, оформленого у вигляді письмового повідомлення № 158 від 06.03.2017 року, направленого на адресу спадкоємця малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; замінити сторону у майнових правах та визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покупцем за Договором купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року, укладеного між ТОВ "Полімер-Граніт" та його померлим батьком ОСОБА_6

Вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2010 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений договір купівлі-продажу майнових прав № А4-14 який 06.04.2017 року розірвано ТОВ "Полімер-Граніт" з підстав порушення спадкодавцем п. 8.3.1. договору.

Після смерті покупця ОСОБА_6 спадщину прийняли троє спадкоємців: мати- ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та вона, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що вони вселились в спірну квартиру зі згоди ТОВ «Полімер-Граніт», постійно там проживають та сплачують комунальні послуги.

ТОВ "Полімер-Граніт" не зверталося до спадкодавця за його життя, та до спадкоємців після його смерті із вимогами сплатити заборгованість по майновим правам, у зв`язку із чим, позивач вважає одностороннє розірвання договору незаконним.

Позивачка зазначає, що майнові права на квартиру в силу ст.656 ЦК України були предметом продажу між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 . Після його смерті її син має право на їх спадкування з правом погашення суми боргу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 22.01.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер-Граніт" , треті особи - ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про визнання недійсним правочину та визнання права покупця, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання ТОВ «Полімер-Граніт» не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що рішення, на яке посилається районний суд, як на преюдицію, стосується іншого предмету спору. Районний суд не взяв до уваги, що майнові права є об`єктом цивільних прав та вільно успадковуються. Малолітній ОСОБА_5 зацікавлений у передачі йому в спадщину саме майнових прав, а не кошти, що перебувають у власності ТОВ "Полімер-Граніт" та не є об`єктом спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Полімер-Граніт" просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення - без змін та звернути увагу , що в жовтні 2011 року ТОВ «Полвмер-Граніт» дозволив проживати ОСОБА_6 в квартирі, за яку він сплачував кошти відповідно Договору. Сторони встановив графік погашення та 08.10.2011 року був укладений Акт приймання-передачі майнових прав. Проте борг в розмірі 4912,54 доларів США ОСОБА_6 погашений не був так як він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що спадкоємці не сплатили борг в силу ст.651 ЦК України та п.8.3.1. Договору ними прийнято рішення про розірвання договору № А 4-14 купівлі-продажу майнових прав від 16.12.2010 року.

Після розірвання договору ТОВ «Полімер-Граніт» пропонував спадкоємцям отримати в рівних частках внесені спадкодавцем кошти в розмірі 272414,28 грн. в рівних частках. При цьому звертає увагу, що з ОСОБА_8 укладено попередній договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що розірвання договору купівлі-продажу майнових прав повністю відповідають умовам Договору та не суперечать нормам матеріального права. В основу рішення районний суд поклав висновок рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2016 року у справі № 509/1286/16-ц, що вказаним рішенням суду встановлено обставину,згідно якої після смерті спадкодавця залишилася спадщина у вигляді грошової суми у розмірі 273 414,28 грн.

Проте з таким судженням погодитись не можна з таких міркувань.

Як встановлено у судовому засіданні, 16.12.2010 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 , було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № А4-14, за умовами якого продавець продає, а покупець придбає майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених даним договором та відповідно до норм ЦК України, які визначають загальні положення про купівлю-продаж /а.с. 9-14/.

Відповідно до п. 2.2 Договору, сторони домовилися, що об`єктом нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, є квартира у готовності під ключ, яка розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_9, квартира « АДРЕСА_6 , кількість житлових кімнат «2», етаж «3».

Положеннями п. 3.1 договору визначено, що майнові права на об`єкт нерухомості по даному договору передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 25 робочих днів з дати настання останньої із таких подій: здійснення покупцем оплати 100 % вартості майнових прав, яка визначена у п. 4.2 Договору, введення об`єкта нерухомості в експлуатацію та здійснення розрахунків у відповідності до п. 4.4 даного договору.

Згідно п. 4.2 Договору, загальна сума, яка передається продавцем покупцю по даному договору становить 38 672 дол. США, що еквівалентно на день укладання договору становить 309 376,00 грн. Вказана сума є остаточною та може бути змінена лише у випадках, передбачених даним Договором чи законодавством України.

В подальшому, а саме 08.10.2011 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 , було укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року /а. с. 15/, за умовами якої, продавець надає покупцю можливість поетапного погашення остаточної вартості майнових прав на об`єкт нерухомості протягом 365 днів з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

08.10.2011 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 було підписано акт прийому-передачі, за яким, продавець передав, а покупець прийняв майнові права на об`єкт нерухомості по договору № А4-14, а саме квартиру у готовності під ключ, яка розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_10 », кількість житлових кімнат «2», поверх «3» /а.с. 16/.

Крім того, того ж дня, 08.01.2011 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 , було укладено договір № А4-14/1 /а. с. 17/.

Відповідно договору, ТОВ "Полімер-Граніт" передає, а ОСОБА_6 прийняв у тимчасове користування об`єкт нерухомості - квартиру у готовності під ключ, яка розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_8 , кількість житлових кімнат «2», етаж «3». ОСОБА_6 підтверджує своє зобов`язання погасити заборгованість за майнові права..

Відповідно до п. 2.3 договору № А4-14/1, ОСОБА_6 зобов`язаний нести у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням об`єкта нерухомості.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції /а.с. 8/.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . приватним нотаріусом ОМНО Сегенюк С.Б. заведено спадкову справу № 32/2012. /а.с. 18-19, 54/.

Листом приватного нотаріуса ОМНО Сегенюк С.Б. від 03.03.2017 року повідомлено, що спадкоємцями ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є мати померлого - ОСОБА_1 , малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітній син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рівних частках /а.с. 52/.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивача ОСОБА_4 /а.с. 7/.

6 березня 2017 року ТОВ «Полімер-Гарант» повідомило спадкоємців про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16 грудня 2010 року в односторонньому порядку( а.с.20)

Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результа інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріалі блага.

Частиною першою ст. 178 ЦК України, встановлено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в поряд правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Поняття майнового права визначено статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.

Моментом набуття права власності на майнові права є момент, визначений відповідним правочином. Правочин, який визначає наявність у набувача відповідних прав, відмінних від права власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції' України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.

124 Конституції' України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, в безпідставній односторонній відмові від договору (ст. 651 ЦК).

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладання договору, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, а тому до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.651 ЦК України визначені підстави для зміни або розірвання договору.

Відповідно до частини 1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовим наслідком розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, при цьому у сторін відсутнє право вимагати повернення виконаного ними за зобов`язаннями до моменту розірвання договору, і при істотному порушенні договору однією із сторін, друга сторона може лише вимагати відшкодування завданих їх збитків у зв`язку з розірванням договору.

Підставою в односторонньому порядку, після смерті спадкодавця є невиплата ним залишку боргових зобов`язань щодо сплати 4912,54 доларів США.

Судова колегія приходить до висновку,що невиплата покупцем грошей за Договором купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року, укладеного між ТОВ "Полімер-Граніт" та ОСОБА_6 не є правовоюпідставою для розірвання договору так як смерть спадкодавця є припиняючим юридичним фактом, майнові права та обов`язки перейшли до спадкоємців котрі у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

З врахуванням зазначеного, районний суд помилково відмовив в зазначених позовних вимогах, а тому в силу ст.376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вимог та визнанні недійсним одностороннього правочину щодо розірвання договору купівлі-продажу майнових прав від 16.12.2010 року.

Рішення Овідіопольського районного суду міста Одеса від 22.09.2016 року щодо встановлення спадкової маси в розмірі 273 414.28 грн. не може слугувати підставою для розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року з врахуванням іншого предмету позову.

Одночасно судова колегія погоджується з судженням районного суду, що вимоги щодо заміни покупця у Договорі купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року не підлягають задоволенню та з підстав ст.375 ЦПК України в цій частині залишає без змін, оскільки за цим договором він набуває статусу спадкоємця майнових прав та обов`язків.

З врахуванням ст.376 ЦПК України судова колегія скасовує рішення суду в частині вимог щодо визнання недійсним правочину та в цій частині ухвалює нове рішення про їх задоволення оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року скасувати в частині відмови в позовних вимогах про визнання недійсним правочину та в цій частині постановити постанову.

Визнати недійсним правочин, щодо одностороннього розірвання Договору купівлі продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року укладеного між Товариством з Обмеженою відповідальністю "Полімер- Граніт" () - продавець та ОСОБА_6 - покупець, оформленого у вигляді письмового -повідомлення № 158 від 06.03.2017 року, направленого на адресу спадкоємця малолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст складено 04.06.2019 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра