Провадження № 2/369/287/19
18.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря Мазурик Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (надалі - Відповідач) з 14 жовтня 2013 року по 30 березня 2018 року. Відповідно до виписки з наказу №059-КП(ув) від 28 березня 2018 року про припинення трудового договору з працівниками, виданої Відповідачем, її звільнено з роботи з 30 березня 2018 року з підстав, передбачених пунктом 1 статті 36 КЗпП України, за згодою сторін. Відповідно до інформації, наведеної у листі №2072 від 30 серпня 2018 року (додаток 3), наданої Відповідачем на запит Позивачки, сума заборгованості по заробітній платі станом на 30 серпня 2018 року складає 35 720,50 грн. Окрім того, на день направлення позову до суду (19.10.2018р.) сума середнього заробітку, яку Відповідач повинен сплатити на користь Позивачки за час затримки повного розрахунку при її звільненні за період з 31 березня 2018 року по 12 жовтня 2018 року складає 74 048,04 грн. (536,58 грн. /розмір середньоденної заробітної плати/ * 138 днів /кількість робочих днів затримки/).
Тому просила суд ятягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на користь ОСОБА_1 заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 35 720,50 грн; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 12 жовтня 2018 року в розмірі 74 048,04 грн; стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні здійснити по день постановления рішення.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у цивільній справі.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом ПрАТ "Сєвєродонецьке обєднання Азот" № 0042-к від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з охорони праці представництва ПрАТ "Сєвєродонецьке обєднання Азот" в місті Києві.
Наказом ПрАТ "Сєвєродонецьке обєднання Азот" № 0059-КП від 28.03.2018 року ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, за згодою сторін.
Проте, при звільненні з ОСОБА_1 не був проведений повний розрахунок та заробітна плата у розмірі 35 720,50 грн. не була виплачена.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Вбачається, що станом на 30 серпня 2018 року відповідач мав перед позивачем заборгованість із заробітної плати на загальну суму 35 720,50 грн.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13.
Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично про працьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 12 жовтня 2018 року, що складає 138 робочих днів.
Таким чином, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньоденний заробіток позивача становить 339,60 грн. та розраховується наступним чином: 9851,12 грн + 7757,76 грн./41 робочий день = 429,48 грн.
З огляду на викладене, середній заробіток за час вимушеного прогулу Позивача за період з 31.03.2018 року по 18 березня 2019 року становить 102 645,72 грн. (429,48грн.* 239 робочих днів = 102 645,72 грн.)
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 35 720,50 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та 102 645,72 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.
Судові витрати по справі, слід стягнути з відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 47, 115-117, 231, 232, 238 КЗпП України, ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну в сумі 35 720, 50 грн ( тридцять пять тисяч сімсот двадцять грн. пятдесят коп.).
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 жовтня 2018 року по 18 березня 2019 року у розмірі 102 645 грн 72 коп (сто дві тисячі шістсот сорок пять грн. сімдесят дві коп.).
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» дохід держави судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.
Повний текст рішення складено 18.03.2019.
Суддя: Дубас Т.В.