Провадження № 2/428/650/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

представників позивача Жмурка О.П., Нестєренка С ОСОБА_1 Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про скасування наказу № 507 від 12.07.2018 року та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про скасування наказу № 507 від 12.07.2018 року та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працює слюсарем-інструментальником цеху «НОПС» 6 розряду ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі ПрАТ «Азот»). Наказом № 507 від 12.07.2018 позивача притягнули до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за нібито виявлені у нього прогули. Позивач вважає, що наказ № 507 від 12.07.2018 ПрАТ «Азот» підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач є членом Первинної профспілкової організації НПГУ робітників «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот) та членом її виборного органу - профспілкового комітету первинної профспілкової організації, що є виборним органом даної первинної профспілкової організації. До складу профспілкового комітету був обраний у відповідності до Статуту НПГУ (протокол № 2 від 07.12.2015), про що ПрАТ «Азот» було повідомлено належним чином повідомленням № 1/12 від 17.12.2015 ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот», яке направлено поштовим відправленням з описом вкладення і рекомендованим повідомленням № 870 та отримано 22.12.2015 року.

У порушення ст. 252 КЗпП України ПрАТ «Азот» не отримало попередньої згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності від виборного органу профспілкового комітету ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот» і взагалі за такою згодою не зверталося, що є прямим порушенням вимог ст. 252 КЗпП України і підставою для скасування наказу № 507 від 12.07.2018 р.

Крім цього, на думку позивача, підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у адміністрації ПрАТ «Азот» не було, оскільки не існувало самого факту прогулу у зв`язку з наступним.

У травні 2018 позивач отримав щорічну основну та додаткову відпустку у відповідності до вимог п. 22 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Під час перебування у відпустці з 30.05.2018 по 20.06.2018 знаходився на лікарняному. 27.06.2018 позивач вийшов на роботу та віддав листок непрацездатності за № 024586 ст. табельнику цеха «НОПС» ОСОБА_3 (копія листка непрацездатності ОСОБА_4 . за № 024586 з відміткою про отримання додається).

Однак, хибно вважаючи, що мав місце прогул, адміністрацією ПрАТ «Азот» було видано наказ № 507 від 12.07.2018, який суперечить нормам чинного законодавства.

Щорічна відпустка складається з основної та додаткової. Саме таку щорічну додаткову відпустку позивач отримує у відповідності до п. 22 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», державою гарантовано використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік.

Отже, щорічна відпустка позивача, яка складалась з основної та додаткової (згідно з вимогами п. 22 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») мала бути перенесена на дні непрацездатності з 30.05.2018 по 20.06.2018 і закінчилась 27.06.2018 - днем коли позивач вийшов на роботу та приступив до виконання своїх трудових обов`язків.

Крім того, позивач вважає, що вказані дії з боку відповідача, які є порушенням його законних трудових прав, завдали йому моральних страждань, чим нанесли моральну шкоду, яка полягає у наступному. Незаконні дії відповідача вимагають від позивача додаткових зусиль в організації його життя, оскільки за їх наслідком він вимушений звертатися до суду про їх оскарження, що також створює труднощі і відбирає час, який би позивач міг присвятити своїй родині. Також у наслідок порушення його прав і незаконного притягнення до відповідальності без законних підстав позивач постійно відчуває роздратованість і перебуває в знервованому стані, що також позначається і на його родинних стосунках.

Оцінка моральної шкоди розраховується у відповідності до § 8. Компенсація моральної шкоди при порушенні трудових прав громадян «Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань», яка включена за № 176 до науково-технічної та довідкової літератури, що використовується при проведенні психологічної експертизи, ведення якого передбачено в наказі Міністерства юстиції України від 30.07.2010 № 1722/5.

Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в 134 028, 00 гривень.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду і просить: скасувати наказ № 507 від 12.07.2018 року ПрАТ «Азот», як такий, що не відповідає вимогам ст. 252 КЗпП України; стягнути з ПрАТ «Азот» 134 028 гривень у якості відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.09.2018 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.11.2018, учасникам судового процесу запропоновано надати: відповідачу відзив на позов, позивачу відповідь на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив.

На виконання ухвали від 11.09.2018 представником відповідача ОСОБА_5 . 16.01.2019 до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими з огляду на таке.

Види щорічних відпусток встановлені розділом II ЗУ «Про відпустки». Слід зазначити, що ст. 7 та 8 цього Закону передбачений вичерпний перелік щорічних додаткових відпусток, а саме: щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці та її тривалість.

Відпустка, яка передбачена п. 22 ст. 20 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не належить до виду щорічних відпусток відповідно до вказаного Закону. Хоча ця відпустка й надається щороку згідно зі статтями 20 та 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але вона визначена як пільга та компенсація чорнобильцям. Це відрізняє її від щорічної відпустки, яка надається усім працівникам умови роботи упродовж певного часу.

Така відпустка належать до інших видів відпусток, установлених законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про відпустки»).

Отже, додаткова відпустка чорнобильцям 1 і 2 категорії, яка надана згідно з п. 22 ст. 20 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не підлягає перенесенню або продовженню у разі тимчасової непрацездатності

Слід зазначити, що таку правову позицію підтримує і Міністерство соціальної політики України (лист від 29.08.2016 р. № 584/20/112-16). Таким чином, наказ № 507 від 12.07.2018 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності є законним. Оскільки не має порушення прав позивача, то і вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_2 подав до суду 01.02.2019 відповідь на відзив ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», в якій зазначив, що 30.01.2019 ним отриманий лист ПрАТ «Азот» з відзивом від 15.01.2019. Вважає, що обставини зазначені у відзиві від 15.01.2019 не можуть бути прийняті судом, оскільки подані з порушенням процесуального строку для їх подання, а саме.

Ухвалою від 11.09.2018 відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати (вручити) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Зазначений строк для подачі відзиву сплив в середині листопада 2018 року.

Згідно з № 930 лист з відзивом від 15.01.2019 року направлений на адресу позивача 16.01.2019 у строк з запізненням майже у два місяці встановленого судом для його подання. Відповідач не надав жодного доказу, який підтверджує наявність поважних причин для прийняття цього відзиву, тому обставини зазначені у ньому не можуть бути прийняті судом під час вирішення справи.

Також наведені у відзиві обставини не містять законних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

По-перше: представники ПрАТ «Азот» не підтвердили фактів отримання попередньої згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани від виборного органу профспілкового комітету Первинної профспілкової організації НПГУ робітників «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі - ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот») і що взагалі за такою згодою звертались. Окремо позивач зазначає, що ПрАТ «Азот» на початку 2017 року зверталось до ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот» з поданням за № 01/ПП-18 від 27.01.2017 на притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за виявлене нібито у нього інше порушення.

З огляду на це не існує підстав вважати, що відповідач не знав, що він є членом профспілкового комітету ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот».

Також не було наведено жодного законного аргументу, що ПрАТ «Азот» може притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани без попередньої згоди ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот».

Враховуючи наведене, наказ № 507 від 12.07.2018 р. ПрАТ «Азот» підлягає скасуванню як такий, що виданий з порушенням приписів ч. 2 ст. 252 КЗпП України.

По-друге: є безпідставними та надуманими твердження ПрАТ «Азот» про те, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не є щорічною відпусткою, а тому не підлягає перенесенню або продовженню у разі настання тимчасової непрацездатності. Зазначена правова позиція на думку ПрАТ «Азот» підтверджується роз`ясненнями, які зазначені у листі № 584/20/111-16 від 29.08.2016 Міністерства соціальної політики (далі лист від 29.08.2016 р.). Проте лист від 29.08.2016 не є нормативно-правовими актом та носить виключно рекомендаційно-інформаційний характер.

Разом з цим, лист від 29.08.2016 не містить роз`яснення про те, що у разі настання тимчасової непрацездатності під час перебування у такій відпустці вона не підлягає перенесенню або продовженню.

Таким чином, доводи сторони відповідача про те, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачена ст. 4 Закону України «Про відпустки», не ґрунтується на законі, а трактується стороною на власний розсуд». Таким чином, твердження ПрАТ «Азот» є безпідставними.

Розглянувши клопотання позивача про не прийняття відзиву на позов представника відповідача ОСОБА_5 , суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.09.2018 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.11.2018, учасникам судового процесу запропоновано надати: відповідачу відзив на позов, позивачу відповідь на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 22.10.2018, тобто відзив мав бути поданий до суду у строк по 06.11.2018 включно.

Однак, відзив представником відповідача ОСОБА_5 . подано до суду 16.01.2019 (через 2 місяці і 10 днів), тобто з порушенням строку встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі та всупереч вимогам ч. 7 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Однак, представником відповідача ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України, до закінчення строку на подання відзиву на позов заява про його продовження не подавалась, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не приймати до уваги відзив на позов поданий до суду представником відповідача Толокольніковим С.В. 16.01.2019, а розглянути справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот».

Вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_2 працює в ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на посаді слюсаря-інструментальника цеху «НОПС» 6 розряду.

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 31.01.2002 року, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1.

Як вбачається з копії листа-повідомлення голови ППО НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот» Нестєренка С.Ф. вих. № 1/12 від 17.12.2015 адресоване голові правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» ОСОБА_8 , останній був повідомлений про обрання ОСОБА_2 членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації НПГУ робітників Сєвєродонецького об`єднання «Азот», у зв`язку з чим на ОСОБА_2 розповсюджуються всі гарантії, передбачені законодавством України для членів виборних профспілкових органів. Дане повідомлення направлено поштовим відправленням та отримано адресатом 22.12.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 870.

Згідно з копією наказу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» № 2101/0029 від 26.03.2018 ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку з 23.04.2018 по 20.05.2018 на 26 календарних днів.

Згідно з копією наказу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» № 2101/0036 від 07.05.2018 ОСОБА_2 надано додаткову відпустку як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 21.05.2018 по 05.06.2018 на 16 календарних днів.

Згідно з копією листка непрацездатності серії АДР № 024586, ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 30.05.2018 року по 20.06.2018 року. Стати до роботи мав 21.06.2018 року.

Згідно з копією наказу голови правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» ОСОБА_9 . ОСОБА_10 . № 507 від 12.07.2018 дні невиходу на роботу слюсаря-інструментальника ОСОБА_2 21.06.2018, 22.06.2018, 23.06.2018, 25.06.2018, 26.06.2018 вважати прогулами. За скоєний прогул слюсарю-інструментальнику цеху НОПС ОСОБА_2 оголошено догану.

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», є членом Первинної профспілкової організації НПГУ робітників «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» та членом її виборного органу - профспілкового комітету первинної профспілкової організації, на якого було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, з яким позивач не згоден.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав. Вказані правовідносини регулюються нормами трудового законодавства.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КЗпП України щорічні додаткові відпустки надаються працівникам в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КЗпП України тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п. 22 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за категорією 1, який, скориставшись своїм правом на щорічну додаткову відпустку, на яку він має право на підставі ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перебував у відпустці з 21.05.2018 по 05.06.2018, під час якої захворів та перебував на лікарняному з 30.05.2018 по 20.06.2018.

27.06.2018 позивач ОСОБА_2 приступив до роботи (вийшов на роботу) та надав оригінал листка непрацездатності старшому табельнику цеху НОПС Гроховій Н.І., що підтверджується відповідною відміткою на лікарняному.

Таким чином, враховуючи вимоги статті 80 КЗпП України, суд вважає, що щорічна додаткова відпустка позивача ОСОБА_2 повинна була бути продовжена роботодавцем на строк його тимчасової непрацездатності, тобто до 27.06.2018. У цей день позивач мав вийти на роботу.

Однак, відповідач не врахував даної обставини, помилково порахував дні невиходу на роботу позивача під час перебування його на лікарняному як прогул та притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, при цьому без відповідної згоди виборного профспілкового органу, членом якого є позивач.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» в частині скасування наказу № 507 від 12.07.2018 року такими, що підлягають задоволенню, оскільки факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 134 028, 00 грн. суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, суд виходить з того, що діями відповідача, які полягають у незаконному накладенні на позивача дисциплінарного стягнення, дійсно порушено його законні трудові права, гарантовані Конституцією України, а звинуваченням позивача у прогулах, відповідачем зіпсована репутація позивача як дисциплінованого працівника, що призвело до моральних страджань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. Таким чином, позивач був вимушений звертатись до суду та доводити протягом тривалого часу свою правоту.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає, що моральна шкода завдана позивачеві може бути оцінена у 3 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а також враховуючи, що одна з позовних вимог є немайнового характеру, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 734, 82 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про скасування наказу № 507 від 12.07.2018 року та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати наказ голови правління Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Бугаева Л.С. № 507 від 12.07.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь держави судовий збір у сумі 734 (сімсот тридцять чотири) грн. 82 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- представник позивача: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 06.08.1996 року;

- представник позивача: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 31.08.1998 року;

- відповідач: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», місцезнаходження: 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5, .

Суддя І. С. Посохов