ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2468/18

Головуючий у першій інстанції - Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/644/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача : Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2019 року (ухвалене о 09:01, повний текст рішення складено 05 березня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на свою користь матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 13 418,15 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що 16.09.2017 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan Micra» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Фасадна в с. Павлівка Чернігівського району скоїв наїзд на позивачку, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, які у своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 80 від 02.02.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння. Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07.06.2018 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання, стягнуто витрати на лікування, що понесені потерпілою в період досудового розслідування та судового розгляду.

В період з 06.07.2018 по 01.07.2018 позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 2 (далі ЧМЛ № 2) у зв`язку із отриманою травмою 16.09.2017 під час ДТП та понесла додаткові витрати на лікування на загальну суму 13 418,15 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 581,54 грн матеріальної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість через неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, та на неправильну оцінку доказів, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення у сумі 9 836,61 грн, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд не взяв до уваги, що витрати позивачки на загальну суму 9 836,61 грн підтверджені відповідними квитанціями та фіскальними чеками, були здійснені в період лікування у стаціонарі ЧМЛ № 2.

Заявниця зазначає, що:

- згідно квитанції від 18.06.2018 на суму 7 570 грн витрати були понесені на пластину, а ФОП ОСОБА_3 , який її реалізував, за даними державного реєстру здійснює роздрібну торгівлю медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах;

- витрати за фіскальними чеками від 12.06.2018 на суми 182 грн та 28,98 грн були понесені на гінекологічні обстеження і згідно виписного епікризу позивачка зверталась до гінеколога у зв`язку з кістою лівого яєчника та міоми матки, які одержані в результаті саме травм 16.09.2017;

- витрати за фіскальними чеками від 12.06.2018 на суму 14,99 грн, від 13.06.2018 на суму 58,49 грн, від 19.06.2018 на суму 87,98 грн, від 30.06.2018 на суму 40,31 грн, від 01.07.2018 на суму 21,08 грн, від 02.07.2018 на суму 51,06 грн, від 26.08.2018 на суму 36,10 грн районним судом не були взяті до уваги з причин відсутності товарів за даними чеками у листку призначень, однак лікарські препарати Метронідазол (нітроімідазольний антибіотик), ларфікс, німесил та маркаїн (знеболюючі) відпускаються без лікарського призначення, а за товарним чеком на суму 1 050 грн був придбаний бандаж, який використовується для усунення болю в спині та грудній клітині, м`язових спазмів і є необхідним для лікування закритої травми грудного відділу хребта та закритої травми правої половини грудної клітини, одержані в результаті ДТП 16.09.2017;

- квитанції на суму 200 грн, 350 грн, 60 грн та 50 грн є благодійними внесками і за теперішніх звичаєвих умов стали обов`язковими для оплати в лікарнях, оскільки без цього неможливо отримати медичні послуги.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що згідно виписного епікризу № 7269 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ЧМЛ № 2 ОСОБА_1 була зроблена повторна операція саме з метою відновлення її стану, що пов`язана з ДТП, отже остання дійсно понесла додаткові витрати на лікування, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , з вини якого сталася ДТП. Стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 3 581,54 грн, оскільки ці витрати доведені відповідними чеками та квитанціями, здійснювалися саме в період лікування ОСОБА_1 з моменту ДТП 16.09.2017 та дані лікарські засоби були призначені лікарями.

Судом у справі встановлено, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07.06.2018 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за цей злочин призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Цивільний позов прокурора задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь бюджету витрати на лікування потерпілої в сумі 47 825,40 грн. Цивільний позов потерпілої задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральної шкоди (а.с. 4-5, 74-75).

Вказаним вироком суду встановлено, що 16.09.2017, близько «08» год. «00» хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan Місrа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Фасадна (частина автодороги Р- 56 в с. Павлівка, Чернігівського району та області) в с. Павлівка Чернігівського району та області зі сторони с. Пакуль Чернігівського району та області в напрямку м. Чернігова. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку № 11 по вул. Фасадна ( частина автодороги Р-56 в с. Павлівка Чернігівського району та області ) в с . Павлівка Чернігівського району та області, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не вибрав безпечної швидкості руху, а саме рухався по населеному пункту зі швидкістю 73,6 км/год., не зменшив швидкості руху та не зупинив автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину вул. Фасадна зліва направо відносно руху автомобіля, в результаті чого здійснив наїзд на останню. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, в нижній третині зі зміщенням уламків, перелом кісток тазу зі зміщенням уламків, закритої травми грудного відділу хребта з переломом тіл 8,9,10-го грудних хребців із боковим зміщенням, закритої травми правої половини грудної клітки, ускладненої правобічним гемотораксом, ЗЧМТ, СГМ, забійної рани голови, тулубу, кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_1 11.01.2018 встановлена друга група інвалідності з висновком про потребу тривалого лікування (а.с. 76-78).

В рамках кримінального провадження за вищевказаним вироком витрати на лікування потерпілої було стягнуто за період перебування останньої на лікуванні в ЧМЛ № 2 з 16.09.2017 по 12.01.2018 (а.с. 76-79, 81).

З виписного епікризу № 7269 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ЧМЛ № 2 (а.с. 12, 80) встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у стаціонарі ЧМЛ № 2 з 06.06.2018 по 01.07.2018.

Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): зрощений перелом н/з лівої великогомілкової кістки з наявністю пластини. Операція МОС 27.09.2017. Незрощений перелом н/з лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Операція кісткова пластика, МОС 19.06.2018. Зрощений зі зміщенням перелом тіл ТН8-ТН9, торакалгія. Зрощений перелом кісток тазу. Міома матки. Кіста лівого яєчника.

Травма 16.09.2017 в результаті ДТП. Лікування в ЧМЛ № 2 - МОС лівої великогомілкової кістки, лікування перелому хребта та тазу консервативно. На контрольній рентгенограмі - перелом малогомілкової кістки незрощений. 19.06.2018 під СМА проведена операція - кісткова аутопластика, МОС н/з лівої малогомілкової кістки пластиною. На час виписки рана загоєна первинно, шви зняті.

Були проведені:

- лабораторне обстеження: загальний аналіз крові (07.06.2018), загальний аналіз сечі (13.06.2018), біохімічний аналіз крові (08.06.2018), ПТІ (07.06.2018);

- інструментальне обстеження: ЕКГ (08.06.2018), ультразвукове ангіосканування нижніх кінцівок (13.06.2018);

- консультації: гінеколог (11.06.2018), нейрохірург (13.06.2018);

- лікування: цефтриаксон, кеторол, кетонал, декса, фраксепарин, фенілін, ЛФК І-ІІ пер., перев`язки.

Рекомендовано: амбулаторний нагляд травматолога поліклініки. Явка при потребі. Ходьба із милицями, дозоване навантаження на ліву ногу. ЛФК ІІ пер. Кальцій насичена дієта, полівітаміни. Рентгенконтроль через 2 - 2,5 місяці для вирішення подальшої тактики.

Призначення лікаря відображені у листку лікарських призначень та додатку до листка лікарських призначень за медичною карткою стаціонарного хворого №7269 ОСОБА_1 (а.с. 31-32).

На підтвердження понесених витрат на лікування позивачкою надані відповідні товарні та фіскальні чеки та квитанції (а.с. 6-11).

17.12.2018 Моторним (транспортне) страховим бюро України було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди, пов`язаною зі стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІ групи інвалідності, в розмірі 57 600 грн, кошти перераховано на реквізити, зазначені в заяві про страхове відшкодування (а.с. 63-73).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Враховуючи, що ОСОБА_1 були понесені додаткові витрати на лікування у ЧМЛ № 2 з 06.06.2018 по 01.07.2018, у зв`язку з отриманою травмою 16.09.2017, районний суд дійшов вірного висновку, що такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування завданої майнової шкоди.

Однак апеляційний суд не погоджується із визначеним районним судом розміром матеріальної шкоди у сумі 3 581,54 грн з огляду на наступне.

Стягуючи матеріальну шкоду в сумі 3 581,54 грн, районним судом було взято до уваги:

- витрати в сумі 1 757,95 грн за фіскальним чеком від 18.06.2018, витрати в сумі 51,50 грн та 19,15 грн за фіскальними чеками від 06.06.2018 та 20.06.2018 в частині придбання медичних препаратів на суму, що узгоджується з листком лікарських призначень та додатком до листка лікарських призначень щодо придбання препаратів, які зазначені в даних медичних документах (а.с. 31, 32);

- витрати на проведення рентгенологічного дослідження як в ході перебування у лікарні, так і в порядку проведення призначеного рентгенконтролю на загальну суму 1305 грн згідно з чеками від 06.06.2018, 08.06.2018, 12.06.2018, 21.06.2018 та 28.08.2018;

- витрати в сумі 112,94 грн згідно з чеками від 26.06.2018 та 30.06.2018 на придбання капсул «Омез» і таблеток «Найз», які призначались позивачці під час перебування в травматологічному відділенні;

- витрати в сумі 335 грн згідно чеку № 8 на придбання милиць, рекомендації щодо яких містяться у виписному епікризі та які дійсно є необхідними для пересування позивачки.

Разом з тим, згідно фіскальних чеків від 12.06.2018 та 01.07.2018 позивачкою були придбані памперси на суму 14,99 грн та пелюшки Тена бед плюс 90х60 на суму 21,08 грн (а.с. 7, 9), які безпідставно не були включені районним судом до суми матеріальної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_1 , оскільки є необхідними гігієнічними засобами в післяопераційний період.

За таких обставин розмір відшкодування шкоди, визначений судом першої інстанції, підлягає збільшенню на 36,07 грн згідно фіскальних чеків від 12.06.2018 та 01.07.2018, а саме, з 3 581,54 грн до 3 617,61 грн.

Апеляційний суд не знаходить підстав для відшкодування витрат згідно квитанції від 18.06.2018 ОСОБА_1 на суму 7 570 грн (а.с. 7), отримувачем в якій зазначено ФОП ОСОБА_3 , у графі «Назва послуги» зазначено - «Оплата за товари/послуги Призначення. Вироби мед. Призначення, зг. Рах.-факт № 061805 від 18.06.2018», зважаючи на порушення порядку подання доказів. Рахунок-фактуру № 061805 від 18.06.2018 на вироби медичного призначення для остеосинтезу малогомілкової кістки та набір операційної білизни хірургічний стерильний позивачка просила приєднати до матеріалів справи під час апеляційного перегляду справи після призначення її до розгляду судом апеляційної інстанції. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про приєднання додаткових доказів було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати за фіскальними чеками від 12.06.2018 на суму 182 грн та 28,98 грн були понесені на гінекологічні обстеження і згідно виписного епікризу позивачка зверталась до гінеколога у зв`язку з кістою лівого яєчника та міоми матки, які одержані в результаті саме травм 16.09.2017, є необґрунтованими, оскільки докази того, що вказані гінекологічні захворювання перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП 16.09.2017 у матеріалах справи відсутні. Виписний епікриз лише констатує факт отримання позивачкою консультації гінеколога 11.06.2018, за результатами якої були постановлені вищевказані діагнози, та не є беззаперечним доказом їх взаємозв`язку з ДТП та отриманими травмами.

Колегія суддів погоджується з позицією районного суду, що витрати за фіскальними чеками від 12.06.2018 на суму 14,99 грн, від 13.06.2018 на суму 58,49 грн, від 19.06.2018 на суму 87,98 грн, від 30.06.2018 на суму 40,31 грн, від 01.07.2018 на суму 21,08, від 02.07.2018 на суму 51,06 грн, від 26.08.2018 на суму 36,10 грн, за товарним чеком на суму 1 050 грн не підлягають стягненню, оскільки зазначені в них медичні препарати відсутні у листку призначень. Фіскальні чеки не містять прізвища позивачки та у матеріалах справи відсутні докази, що ці медичні препарати були використані саме для лікування травм та ушкоджень в результаті ДТП. Крім того, за загальновстановленим правилом антибіотики та необхідний строк їх прийому повинні визначатись лікарем, а тому мали б бути зазначені у листку лікарських призначень. Також є вірним висновок районного суду про те, що квитанції на суму 200 грн, 350 грн, 60 грн та 50 грн є благодійними внесками, які здійснюються на розсуд особи, що їх вносить, та не є витратами на лікування тілесних ушкоджень отриманих у ДТП.

Посилання позивачки на обов`язковість оплати благодійних внесків та неможливість отримання медичних послуг у разі їх несплати є безпідставними та надуманими.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди шляхом збільшення суми стягнення з 3 581,54 грн до 3 617,61 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди - змінити, збільшивши суму стягнення з 3 581 (трьох тисяч п`ятисот вісімдесяти однієї) грн 54 коп. до 3 617 (трьох тисяч шестисот сімнадцяти) грн 61 коп.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: