Єдиний унікальний номер 264/6587/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/1550/19
Головуючий у 1-й інстанції Харитонова Г.Л.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

за участю секретаря - Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2017 рокуу справі за позовом Кредитної спілки «Південно-Східна кредитна компанія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредиту та відсотками за його користування, -

в с т а н о в и л а :

24 листопада 2016 року позивач Кредитна спілка «Південно-Східна кредитна компанія» (надалі КС «Південно-Східна кредитна компанія») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредиту та відсотками за його користування

Позов вмотивовано тим, що між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та відповідачем ОСОБА_2 на підставі заяви останньої від 29 жовтня 2012 року було укладено договір № 122-І про надання кредиту у розмірі 10000,00 грн. на споживчі потреби строком до 29.10.2016 року, пізніше до нього була укладена додаткова угода № 122-І/1 від 25.12.2012 року про надання кредиту у розмірі 15000,00 грн. строком до 29.10.2016 року. 29 жовтня 2012 року між кредитною спілкою «Південно - Східна кредитна компанія» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки № 122-І, відповідно до яких відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 122-І від 29 жовтня 2012 року, та додаткову угоду № 122-І/1 від 25.12.2012 року внаслідок збільшення зобов`язань. Позивачем, за заявою відповідача ОСОБА_2 , було видано 29 жовтня 2012 року 10000,00 грн. та 25.12.2012 року 15000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами № 221 від 29.10.2012 року та № 268 від 25.12.2012 року. Кредитна спілка виконала свої зобов`язання по кредитному договору у повному обсязі. Згідно п. 1.3 укладеного кредитного договору процентна ставка за користування строковим кредитом становить 60 % річних та 180 % річних за простроченим кредитом від фактичної суми заборгованості. Проценти сплачуються позичальником в порядку і на умовах, визначених цим договором. Оскільки відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, станом на 17 листопада 2016 року загальна сума заборгованості становить 149965,07 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 22833,02 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 127132,05 грн. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 149965,07 грн., а також судові витрати у розмірі 1499,65 грн.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КС «Південно - Східна кредитна компанія» суму заборгованості за кредитним договором № 122-І від 29 жовтня 2012 року у розмірі 149965,07 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1499,65 грн., а всього - 151464,72 грн.

10.01.2019 року відповідач ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2017 року.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2017 року залишено без задоволення.

Заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2017 року мотивоване тим, що протягом тривалого часу порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами кредитного договору проценти, а тому є підстави для задоволення позову. Оскількивідповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій та неустойки то і з нього стягується заборгованість, як з боржника, солідарно.

З вказаним заочним рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила заочне рішення змінити та стягнути з неї заборгованість за кредитом у розмірі 6 872,89грн., відсотки за користування кредитом у розмірі 1 261,69грн, а всього 8 134,58грн..

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що основним боржником є відповідач ОСОБА_2 , яка отримувала кредитні кошти, тоді як вона, та інші відповідачі є поручителями. Згідно укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася погасити кредит в сумі 64304,58грн. і саме за виконання таких зобов`язань вона поручалася за боржника. Вважає необхідним застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України, так як в договорі поруки не встановлено строку поруки. Оскільки позивач пред`явив вимоги лише 24 листопада 2016 року вона визнає свої зобов`язання в межах шестимісячного строку перед зверненням позивача з позовом до суду,тобто не раніше 24.05.2016 року в сумі 8 134,58грн. Не погоджується з розміром відсоткової ставки, оскільки позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 180% річних, замість 60%. Визнає, що відсоткова ставка 180% передбачена умовами договору, проте її застосування протирічить законодавству України, оскільки це вже не відсотки, а штраф або неустойка, яку не можна нараховувати боржнику, згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, який проживає в м .Маріуполі .

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідачаОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача КС «Південно-Східна кредитна компанія» - Третьяков В.О. просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи у її відсутність

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представниківпозивача та відповідачаОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви члена кредитної спілки про надання кредиту від 29 жовтня 2012 року між КС «Південно - Східна кредитна компанія» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № 122-І про надання кредиту у розмірі 10000,00 грн. на споживчі потреби строком до 29 жовтня 2016 року, та було укладено 25 грудня 2012 року додаткову угоду № 122-І/1 до кредитного договору № 122-І про надання кредиту у розмірі 15000,00 грн.строком до 29 жовтня 2016 року. Укладеними договорами передбачена відсоткова ставка за користування кредитом, яка становить 60 % річних за строковим кредитом та 180 % річних за простроченим кредитом від фактичної суми заборгованості. Проценти сплачуються позичальником в порядку і на умовах, визначених цим договором. (а.с.13-18)

3 метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 29 жовтня 2016 року та додатковою угодою від 25.12.2012 року, між КС «Південно - Східна кредитна компанія» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки № 122-І від 29.10.2012 року та додаткові угоди до договору поруки від 25.12.2012 року.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки.

Станом на 17 листопада 2016 року загальна заборгованість боржника становить 149965,07 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 22833,02 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 127132,05 грн.

Враховуючи, що відповідно до п.1.2 договору поруки, укладеного між сторонами, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог КС « Південно - Східна кредитна компанія».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції вважає їх обґрунтованими та такими, що в повній мірі узгоджуються з нормативними актами, що регулюють спірні відносини.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що основним боржником є відповідач ОСОБА_2 , яка отримувала кредитні кошти, тоді як скаржник, та інші відповідачі є поручителями - неспроможні.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував те, що згідно укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася погасити кредит в сумі 64304,58грн. і саме за виконання таких зобов`язань вона поручалася за боржника непереконливі.

Дійсно у додатковій угоді №122-1/1 від 25.12.2012 року до договору поруки №122-1 від 29.10.2012 року має місце графік погашення боржником боргу, загальна сума якого, обчислена за відсотковою ставкою 60%, дорівнює 64304,58грн. Проте зазначена угода має місце застереження, що боржник зобов`язаний щомісячно у строки, передбачені графіком повернути кредит та сплатити Кредитору проценти за користування кредитом за ставкою 60% річних, та сплатити проценти за ставкою 180% за простроченим кредитом від фактичної суми заборгованості. Поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору№122-1 від 29.10.2012 року та додатковою угодою №122-1/1 від 25.12.2012 року, укладених між Спілкою та Позичальником.

Відповідно положень ст.536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції повинен був застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України, так як в договорі поруки не встановлено строку поруки, а оскільки позивач пред`явив вимоги лише 24 листопада 2016 року вона визнає свої зобов`язання в межах шестимісячного строку перед зверненням позивача з позовом до суду, тобто не раніше 24.05.2016 року в сумі 8 134,58грн. -не ґрунтуються на законі.

Відповідно положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

В разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вже зазначалося договір поруки та додаткова угода до нього містить графік виконання боржником зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою до нього, а саме щомісячно погашати 1370,00 грн. і саме за виконання таких зобов`язань поручилися відповідачі - поручителі, в тому числі іОСОБА_1 Останній платіж по виконанню укладеного договору, боржник повинна була здійснити 29.10.2016 року. Відсутність в договорі строку дії поруки не позбавляє кредитора можливості звернутися із вимогами до поручителя, так як порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. В даному випадку позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості 24.11.2016 року тобто в межах передбаченого законом строку.

Якщо договором поруки передбачений строк її дії «до повного припинення зобов`язань боржника», то строк «чинності поруки» все одно складає шість місяців з моменту обов`язку боржника виконати основне зобов`язання (ВСУ, 14.06.2017р., № 6-1009цс17)

Доводи апеляційної скарги, що відсотки за користування кредитом у розмірі 180% річних це вже не відсотки, а штраф або неустойка, яку не можна нараховувати боржнику, згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, який проживає в м . Маріуполі - безпідставні.

Положеннями ч.ч.2,3 ст. 549 ЦК України визначенні поняття штрафу та пені як різновидів неустойки. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пеня, як різновид неустойки обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу укладених договорів вбачається, що сторони домовились про застосування процентної ставки 180% за простроченим кредитом від фактичної суми заборгованості, а тому таке нарахування не можна вважати ні пенею ні штрафом, ні неустойкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І.Биліна

Судді І.П. Мироненко

В.П. Принцевська