Справа № 2-1636/08
Провадження № 6/524/204/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувя до автозаводського районного суду м.Кременчука із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладеного ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі 2-1636/08 від 28.10.2015 посилаючись на те, що ним в повному обсязі погашено заборгованість по зведеному виконавчому провадженні.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Батальйон патрульної поліції м.Кременчук УПП в Полтавській області надіслав заяву в якій зазначив, що він не може бути зацікавленою особою при розгляді заяви ОСОБА_1 , оскільки постанови були винесені ВДАІ. Заявник та Автозаводський ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.10.2015 по справі 2-1636/08 було тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до повного виконання ним зобов`язань по зведеному виконавчому провадженню № 46656215 про стягнення з останнього на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості в сумі 324480,01 грн.

З долучених заявником копії постанов державних виконавців Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області вбачається, що виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1636/08 видного 25.04.2008, виконавчого листа №524/7631/14-ц виданого 15.01.2015, постанови №ПСС2 1412554 виданої 31.03.2015 та постанови «ПС1 828798 виданої 01.09.2014, виконавчого листа №524/11541/14-ц виданого 05.05.2015 були закінчені у зв`язку із повним фактичним виконанням.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В п.5 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В ст.441 ЦПК України зазначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Як передбачено ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території (ч.1).

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною (ч.2).

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч.3).

Права, викладені в п. 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільств (ч.4).

Конвенцю про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Для України вона набрала чинності 11 вересня 1997 року і є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із принципів у цивільному судочинстві є принцип пропорційності (ст. 13 ЦПК України). Дотримання засад співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, крім іншого, передбачено п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»

Приймаючи до уваги те, що заявником надано достатньо доказів, які свідчать про належне виконання ним своїх зобов`язанням за рішеннями судів та інших органів та враховуючи, що обмеження у праві виїзду є тимчасовим заходом, спрямованим на спонукання боржника до виконання ним своїх зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 та скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука.

Керуючись ст..ст.258-261, 441 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.10.2015 по справі 2-1636/08.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць