Номер провадження: 22-ц/813/1519/19
Номер справи місцевого суду: 500/2829/17
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року представник ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 29 983,88 грн.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 травня 2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 23000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, станом на 27 квітня 2017 року утворилася заборгованість, яка складає 29983 грн. 88 коп., та складається з 17655 грн. 81 коп. заборгованості за кредитом, 9924 грн. 08 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1403 грн. 99 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути витрати на оплату судового збору в сумі 1600 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2018 року позов ПАТ КБ „ПриватБанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" 17 655 грн. 81 коп. заборгованості за кредитом, 9 924 грн. 08 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. пені та 1 600 грн. судових витрат, а разом 29 689 грн. 89 коп.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) на загальну суму 1903 грн. 99 коп. - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просит рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з'явились.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» 15.04.2019 року подала через електронну пошту заяву до Одеського апеляційного суду про приєднання довідки про видачу карток в межах кредитного договору б/н від 07.05.2013 року, укладеного з ОСОБА_2, та про строк їхньої дії. При цьому про причини неявки в судове засідання свого представника ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомило, про відкладення розгляду справи не просило.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, про відкладення розгляду справи не просила.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, стягуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 17 655 грн. 81 коп., заборгованості за процентами 9 924 грн. 08 коп., пені в сумі 500 грн., а всього на загальну суму 29 689 грн. 89 коп., суд першої інстанції виходив з того, що:

-між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу;

-відповідач фактично отримав кредит у зазначеній сумі, користувався кредитом, протягом тривалого часу частково виконував свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків;

-станом на 27.04.2017 року виникла заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та пенею, яка нарахована кредитором через прострочення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується наданим до позову ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком.

Такий висновок районного суду відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

Судом встановлено, що:

-07.05.2013 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого на ім'я відповідача було відкрито кредитний картковий рахунок про надання кредитного ліміту у розмірі 23 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається з заяви підписаної відповідачем, остання підтвердила свою згоду, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів, складають договір про надання банківських послуг і що вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та з Тарифами Банка, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила розміщені на офіційному сайті Приват Банка. ОСОБА_2 надала згоду виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись зі змінами на сайті Приват Банка www.privatbank.ua (а. с. 5 зворотній бік).

Відповідно до представленого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості вбачається, що востаннє позичальниця здійснювала проплату за кредитним договором 25.08.2016 року в сумі 1200 грн., з них 873,54 грн. - сплачено по процентам за користування кредитом (а. с. 4).

Після 25.08.2016 року відповідач жодної проплати на повернення кредиту та сплати процентів не здійснила.

Обставини здійснення ОСОБА_2 виплат ПАТ КБ «ПриватБанк», які наведені у розрахунку заборгованості по кредиту, не заперечувалися.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини, які встановлені судом, та документальні докази, які приєднані до матеріалів справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами справи виникли правовідносини, як між кредитором та боржником внаслідок укладеного ними договору б/н від 07.05.2013 року.

Однак, укладений сторонами договір складається із заяви на отримання кредиту, яка підписана уповноваженою особою кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_2, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами. Зі змісту підписаної ОСОБА_2 заяви про видачу кредиту вбачається, що позичальник обізнаний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами та погоджується з їх змістом та з необхідністю знайомитись зі змінами на сайті Приват Банка www.privatbank.ua.

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», даний банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг

Отже, підписавши заяву та засвідчивши згоду з Умовами та Правилами надання послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» його клієнтам, позичальник таким чином приєдналася до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою.

На підставі підписаної сторонами заяви, що разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами, які розміщені на офіційному сайті Банку і з якими, відповідач ознайомлена та згодна, відбулося підписання між сторонами договору про надання банківських послуг. Після цього відповідачу було відкрито картковий рахунок та видана пластикова картка, яка є ключем до цього рахунку.

Протягом наступних майже 4,5 років після укладення договору б/н від 24.03.2010 року позичальник сплачувала кошти за користування кредитом у відповідності з Умовами надання банківських послуг та Тарифами.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, вигляд якої визначений у Пам'ятці клієнта/Довідка про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання карти, зазначеної у заяві.

Згідно з п. 2.1.1.2.9 Клієнт може отримати додаткову карту на своє ім'я, а також надати доступ до картрахунку Довіреним особам.

Згідно з п. 2.1.1.2.12 по закінченню строку дії відповідна карта подовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії) за зверненням Клієнта до Банку, згідно діючим тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.12.14 замовлені клієнтом Карти, в тому числі продовжені на новий строк дії, але не отримані, зберігаються у Банку не більше 6-ти місяців, після чого можуть бути знищені у встановленому Міжнародними платіжними системами порядку.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах підписаного кредитного договору для позичальника надано кредитну картку № НОМЕР_1 з датою відкриття 07.05.2013 року з терміном дії по серпень 2022 року включно, а також кредитну картку № НОМЕР_2 з датою відкриття 13.01.2014 року і терміном дії картки по грудень 2019 року включно.

За Умовами та Правилами строк дії карти обмежується останнім календарним днем місяця до якого діє карта.

Відомості про інші карти або про продовження виданих клієнту карт на новий строк дії в матеріалах справи відсутні.

У матеріалах справи також відсутні відомості про те, що Банк скористався правом на дострокове повернення кредиту та сплати процентів та інших передбачених кредитним договором платежів, передбаченим п. 2.1.1.4.6 Умов та Правил, або скористався своїм правом на одностороннє припинення договору у відповідності до п. 2.1.1. 4. 7 Умов та Правил.

При таких обставинах останнім днем повернення кредиту за кредитним договором б/н від 07.05.2013 року є останній день строку дії карти НОМЕР_1, тобто 31.08.2022 року.

Нарахування відсотків передбачено п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, обов'язок слідкувати за розміщеною там інформацією щодо Тарифів та змін, договором покладено на позичальника.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Правил користування платіжною карткою» передбачено нарахування Банком пені у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму більше 100 грн.

Станом на 27.04.2017 року Банком нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 9 924 грн. 08 коп., а пеня - 500 грн.

Вірно встановивши обставини укладення договору між сторонами, не настання обставин припинення дії договору (закриття картрахунку або інформування Банка про розірвання договору до закінчення строку дії карти), а також обставини, що відповідач допустив прострочення, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та процентам, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Банк у відповідності до умов договору мав підстави вимагати з позичальника повернення тіла кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, строк дії кредитного договору дорівнює строку дії картки - 31.08.2022 року, останнє погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом відбулося 25.08.2016 року, а до суду з позовом про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, стягненням пені за прострочення виконання зобов'язань Банк звернувся у травні 2017 року

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі, заявленому позивачем.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність видачі кредиту відповідачу, про недоведеність погодження з ОСОБА_2 умов та правил надання банківських послуг кредиту в межах договору б/н від 07.05.2013 року, в тому числі і щодо процентів за користування кредитом та пені у разі прострочення платежів за договором, не можуть бути взятими до уваги, оскільки зі змісту підписаної ОСОБА_2 заяви про видачу кредиту вбачається, що позичальник була обізнана з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами та погоджується з їх змістом та з необхідністю знайомитись зі змінами на сайті Приват Банка. Одним з доводів апеляційної скарги позичальник зазначає, що тривалий час сплачувала проценти за користування кредитом, і частково повернула сам кредит, і сплатила на картковий рахунок, відкритий в межах договору від 07.05.2013 року в сумі 37 007,67 грн., переплативши, таким чином, 14 057,60 грн. у порівнянні з тією сумою, яка була видана позичальнику у вигляді кредиту. Сплата коштів на картрахунок могла здійснюватися лише внаслідок укладення кредитного договору і отримання кредиту. Сам договір б/н від 07.05.2013 року у встановленому порядку позичальником не оспорювався і недійсним не визнавався, і тому в порядку ст. 204 ЦК України правомірність цього договору презюмується.

Доводи апеляційної скарги про незгоду з розрахунком заборгованості не можуть бути взятими до уваги, оскільки належних і допустимих доказів (власний розрахунок, висновок експертизи тощо) на спростування наданого позивачем розрахунку, відповідачем, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не надано. Не було надано таких доказів і суду апеляційної інстанції. Разом з тим, з представленого розрахунку вбачається, що Банком стягується заборгованість за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом станом на 27.04.2017 року, а також пеня у розмірі 500 грн, розмір нарахування Банком якої обмежений останніми 12 місяцями, що передували зверненню до суду з позовом та не перевищує розмір заборгованості за основним боргом та процентами за користуванням кредитом.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 22.04.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова