Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/1146/14-ц

Провадження № 2/300/1/2019

24.04.2019 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Вотьканича В.А., за участю: секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

правонаступник відповідача ОСОБА_3,

представника правонаступника відповідача ОСОБА_4В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, про витребування частини земельної ділянки з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Воловецького районного суду Закарпатської області з Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла зазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, про витребування частини земельної ділянки з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги, мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0700 га в с. Синевир, 412, що передана їй у власність рішенням Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 5 п.39 від 29.06.2008 року для будівництва та обслуговування житлового будинку № 412 в с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області. Зазначене її право посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 435025 від 01.06.2009 року. На цій земельній ділянці знаходиться будівля, яка колись була житловим будинком № 413, яка підлягає знесенню, але знесена не була. Ця будівля належить відповідачу ОСОБА_5, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа частиною вказаної земельної ділянки позивача, що знаходиться під цією будівлею, вона також незаконно заволоділа і частиною цієї земельної ділянки площею 0,0300 га. Відповідач здійснює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить позивачці ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. Внаслідок вчинених ОСОБА_5 протиправних дій щодо земельної ділянки ОСОБА_1 її права, як власника земельної ділянки є порушеними, вона не має можливості володіти і користуватися частиною своєї земельної ділянки, оскільки відповідач вважає її своєю, чим завдала позивачу матеріальної та моральної шкоди. Відповідач ОСОБА_5 неодноразово попереджалася Синевирською сільською радою, що діє незаконно щодо земельної ділянки ОСОБА_1 Завдана ОСОБА_5 моральна шкода полягає у душевних стражданнях ОСОБА_1, яких вона зазнала у звязку з такою протиправною поведінкою щодо неї, пошкодженням її земельної ділянки. Такі протиправні дії ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 та її майна є систематичними. Завдану відповідачем моральну шкоду позивач оцінює в 6000 гривень. На підставі наведеного, просить суд зобовязати відповідача повернути позивачу частину земельної ділянки площею 0,03 га, що надана їй для будівництва та обслуговування житлового будинку № 412 в с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області, що посвідчується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 435025, виданого 01.06.2009 року, а також зобовязати відповідачку звільнити вищезазначену земельну ділянку від розташованої там будівлі за № 413 с.Синевир, Міжгірського району Закарпатської області, що підлягає зносу та стягнути з відповідача на її користь завдану нею їй моральну шкоду у розмірі 6 000 гривень.

26.02.2016 року померла відповідач ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 01 березня 2016 року серія І-ФМ № 207804.

27.04.2016 року судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі та залучення до справи правонаступника за померлою ОСОБА_5

13 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини за заповітом за померлою ОСОБА_5, на підставі якої була заведена спадкова справа № 17/2017 (номер у Спадковому реєстрі 5896413).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.03.2017 року ОСОБА_3 залучено до участі в справі № 300/765/15, як правонаступника померлої позивачки ОСОБА_5

27.10.2017 року ухвалою суду відновлено провадження у справі за участю залученого до участі у справі правонаступника померлої ОСОБА_5- ОСОБА_3

Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.11.2017 року провадження у цивільній справі було зупинено, до набрання законної сили судового рішення в цивільній справі за № 300/765/15 за позовом ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3 до Синевирської сільської ради, ОСОБА_1, треті особи - реєстраційна служба Міжгірського районного управління юстиції, Міжгірська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

20.02.2019 року на запит Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.02.2019 року із Закарпатського апеляційного суду за № 2-215/3166/2019 надійшла відповідь разом із постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, ухваленою за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення Воловецького районного суду від 18.11.2015 року у справі № 300/765/15 за позовом ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3 до Синевирської сільської ради, ОСОБА_1, треті особи - реєстраційна служба Міжгірського районного управління юстиції, Міжгірська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

04.03.2019 року ухвалою суду було відновлено провадження у справі зі стадії судового розгляду та призначено слухання справи з викликом усіх сторін у судове засідання.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, подав заяву в якій просив при вирішенні справи для ефективного захисту порушеного ОСОБА_1 права застосувати положення ч.2 ст. 5 ЦПК України, справу розглянути без його участі.

Представник правонаступника відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, у задоволенні позову просила відмовити.

Правонаступник відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 Цивільного кодексу України).

У пункті 11 вказаної Постанови розяснено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на землю - цеправо володіти, користуватисяі розпоряджатисяземельними ділянкамитаке правонабувається тареалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них, а Держава, у свою чергу, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Судом встановлено, що рішенням 14 сесії 5-го скликання Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за №5 п.39, від 29 червня 2008 року позивачці ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Синевир, 412, що передана їй у власність рішенням Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку позивачки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Синевир, 412, Міжгірського району, Закарпатської області, розроблена приватним підприємством «МИР-АГРО» на підставі договору на виконання робіт від 30 січня 2009 року.

На земельній ділянці площею 700 кв.м. яка передана у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель в с. Синевир,412, знаходяться капітальні будівлі загальною площею 216 кв.м. Зазначена ділянка розташована в межах населеного пункту в с. Синевир,412, знаходиться в зоні житлової забудови і межує із землями гр. ОСОБА_7, землями загального користування (дорога).

В 2009 році ПП «Мир-Агро» виконаний комплекс топографо-геодезичних робіт по виготовленню кадастрової справи та встановленню зовнішніх меж та площ землекористування. Обчислення площі земельної ділянки виконане ІВМ РТ/АС по координатах точок повороту межі і становить 700 кв.м. За результатами топографо- геодезичних досліджень встановлено: площа земельної ділянки - 0,0700 га, довжина периметру 124,60 м. Код цільового використання 1.8. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно приписів статті 184 Земельного кодексу України, землеустрій передбачає: встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, землеволодінь і землекористувань; складання проектів відведення земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею; проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Як передбачено в статті 198 ЗК України, кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, тощо, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Із матеріалів справи, вбачається, що згідно з архівним витягом, протоколом загальних зборів колгоспників колгоспу "Червона Зірка" с. Синевир за 1978 рік, ОСОБА_8, було виділено 0,07 га. під будівництво будинку за рахунок земельної ділянки його батька ОСОБА_9 Актом № 32, на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу "Червона Зірка" від 09 грудня 1978 року погодженому рішенням виконкому Синевирської сільської ради народних депутатів № 9 від 14 березня 1979 року проведено в натурі відвід земельної ділянки площею 700 кв.м. в с. Синевир. Рішенням № 158 від 06 червня 1979 року надано ОСОБА_8 дозвіл на будівництво житлового будинку на виділеній земельній ділянці. На цій земельній ділянці було побудовано будинок, якому присвоєно номер 412. Будинок № 412 на підставі виконкому Синевирської сільради № 57 від 18.09.2008 року був зареєстрований за дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_1 На підставі рішення 14 сесії 5 скликання Синевирської сільської ради від 29.06.2008 року № 5 п. 39, ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою с. Синевир, 412, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У відповідності до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в с. Синевир, буд. 412, Міжгірського району Закарпатської області, на момент проведення геодезичної зйомки вказаної земельної ділянки, на ній були розташовані два житлові будинки: один за № 412, а інший за № 413, в якому проживала відповідач ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3І Ці обидва будинки 412 та 413 в с. Синевир Міжгірського району, фактично знаходяться на одній земельній ділянці, а саме на тій, яка передана у власність ОСОБА_1 На цій же ділянці знаходиться сарай. Ще одна будівля (зазначена як «літня кухня») знаходиться на іншій земельній ділянці. Ця літня кухня зазначена у технічному паспорті, який було виготовлено у 2014 році на будинок №413, в. с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області. Документів, які б визначали конфігурацію земельної ділянки, яка зазначена в копіях погосподарських справ щодо будинку № 413 немає.

Судом встановлено, що 27 травня 1953 році відповідач ОСОБА_5 одружилась з ОСОБА_9І . Рішенням виконавчого комітету Міжгірського районної Ради депутатів № 9 від 17 березня 1954 року, ОСОБА_9 надано дозвіл на будівництво поселення згідно типового проекту узгодженому та затвердженому на рішенні виконкому с. Синевир від 17 січня 1954 року, на земельній ділянці, яка виділена в с. Синевир, зі строком закінчення будівництва 25 травня 1954 року. За даними технічного паспорту, будинок побудовано в 1954 році в с. Синевир, під номером 413. З архівної довідки від 08.08.2012 року № 13/28 вбачається, що згідно колгоспної державної земельної книги реєстрації земель з 1950 року, аркуш 161, значиться що за ОСОБА_9 рахувалась земельна ділянка площею 0,25 га. В подальшому рішенням Синевирської сільської ради народних депутатів від 19.02.1987 року ОСОБА_9 надано дозвіл на будівництво сараю біля житлового будинку гр. ОСОБА_9, який помер14.01.1996 року, свідоцтво про смерть серії 1-ФМ № 271298.

Після смерті чоловіка ОСОБА_5 24.06.2014 року виготовила технічний паспорт на буд. № 413 в с. Синевир, Міжгірського району Закарпатської області.

Так, згідно технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок від 24.06.2014 року, виданого КП «Міжгірське БТІ», житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Синевир, 413, Міжгірського району Закарпатської області був побудований у 1954 році і складається з житлового будинку загальною площею 54,42 квадратних метрів, літньої кухні 18,92 квадратних метри та вбиральні 1 кв.м. Відповідного до зведеного акту дійсна вартість даного житлового будинку становить 63 721, 00 гривень. Документів, які б свідчили про те, що будинок за № 413 підлягав зносу немає.

Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА від 02.07.2014 року № 07/35 цей будинок № 413 являє собою одноповерхову будівлю з підвальним приміщенням зведену у 50-тих роках минулого століття. Загальний технічний стан будинку задовільний, потребує проведення ремонту і є придатним для проживання.

Представник позивача ОСОБА_2 аргументує позовні вимоги тим, що на спірній земельній ділянці знаходиться будівля, яка колись була житловим будинком № 413, що підлягає знесенню, але знесена не була. Ця будівля належала відповідачу ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа частиною вказаної земельної ділянки позивача, що знаходиться під цією будівлею, вона також незаконно заволоділа і частиною цієї земельної ділянки площею 0,0300 га. Зазначає що будинок за № 413 підлягає зносу, що було встановлено при розгляді іншої цивільної справи № 706/1057/12 Міжгірським районним судом Закарпатської області.

Цим рішенням Міжгірського районного суду від 02.08.2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та Синевирської сільської ради про визнання незаконним державного акту на право власності на землю та зазначено те, що будівля в якій проживає ОСОБА_5 (будинок № 413, с. Синевир), з 1979 року підлягає зносу, хоч до тепер і не знесена і в погосподарських книгах Синевирської сільської ради не значиться; за цією будівлею з 1979 року земельна ділянка не закріплена.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2012 року ухваленим за наслідками розгляду апеляційної скарги, рішення № 706/1057/12 скасовано, позов задоволено, визнано незаконним та скасовано державний акт позивача ОСОБА_1 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.03.2013 року рішення Апеляційного суду Закарпатської області скасовано, справу направлено на новий розгляд апеляційного суду з мотивів, що серед позовних вимог немає позовної вимоги про скасування рішення Синевирської сільської ради Міжгірського району про передачу земельної ділянки у власність, а ставиться позовна вимога тільки скасувати Державний акт на землю ОСОБА_1

Саме з цих підстав ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 07.06.2013 року було залишено без змін рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.08.2012 року, зокрема з підстав, що ОСОБА_5 оскаржувала тільки Державний акт на право власності на землю без оскарження без оскарження чинного та не скасованого рішення Синевирської ради від 29.08.2008 року № 5 п.39.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року рішення Воловецького районного суду від 18 листопада 2015 року у справі № 300/765/15 за позовом ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3 до Синевирської сільської ради, ОСОБА_5 ВасилиниВасилівни, треті особи - реєстраційна служба Міжгірського районного управління юстиції, Міжгірська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. скасовано, та ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 правонаступника ОСОБА_5 задоволено частково та вирішено: визнати незаконним та скасувати пункт 39 рішення 14 сесії п'ятого скликання Синевирської сільської ради Міжгірського району № 5 від 29.06.2008 року «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки» в частині безоплатної передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га в с. Синевир, буд. 412 для будівництва і обслуговування житлового будинку та визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ № 435025 від 01.06.2009 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,07 га в с. Синевир, буд. 412 для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий № :01:011:0008 та скасувати його державну реєстрацію.

Разом з тим, зважаючи на зміни в законодавстві, зокрема, у відповідності до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року за № 1277, 19 березня 2019 року правонаступником ОСОБА_3 отримано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом до майна померлої баби ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою с. Синевир, буд. 413, Міжгірського району Закарпатської області, яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу від 19.03.2019 року за № 160137678.

Як зазначено в правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 03 вересня 2015 року у справі № 6-84 цс 14, відповідно до ч.1 статті 3 ЦПК України (в редакції, яка діє 15.12.2017 року- ст. 4 ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані чи оспорювані права, свободи та інтереси саме цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Таким чином, з досліджуваних судом доказів вбачається, що позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала своїм правом власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, яка розташована за адресою: с. Синевир, буд. 412, Міжгірського району Закарпатської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:011:0008 згідно відповідного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ № 435025 від 01.06.2009 року, який постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019 року скасовано.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до переконання, що, оскільки оформлення ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку безпосередньо порушує права відповідача, позов є безпідставним та у задоволенні позову слід відмовити.

Відмова у задоволенні позовних вимог щодо земельної ділянки має наслідком також відмову у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

За відсутності підстав для задоволення позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81,82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 78, 116,125, 158, 159, 183, 184, 198 Земельного кодексу України, Законом України Про місцеве самоврядування, Конституцією України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, про витребування частини земельної ділянки з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Повний текст судового рішення складений 24.04.2019 року.

Головуючий Вотьканич В.А.