ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/823/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника Хмельницької міської ради Кучевської Г.В., представника позивача Керницької О.В.

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу 686/23046/18 за апеляційною скаргою Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року (суддя Стефанишин С.Л., повне судове рішення виготовлено 27 лютого 2019 року ) у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, Комунальне підприємство по будівництву, ремонту та експлуатації доріг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначила, що 21 липня 2018 року вона, керуючи автомобілем Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_1 по Старокостянтинівському шосе у м. Хмельницькому здійснила наїзд на вибоїну, що розташована на проїзній частині. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через порушення відповідачем умов щодо безпеки використання автомобільних доріг, належний позивачці автомобіль отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 12636,19 грн., крім того через відсутність коштів для проведення ремонту автомобіля позивач була позбавлена можливості користуватись своїм майном, чим завдано їй моральну шкоду. За таких обставин ОСОБА_1 після збільшення позовних вимог просила суд стягнути з Хмельницької міської ради 12636 грн. майнової шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, витрати на підготовку експертного висновку та витрати на правову допомогу.

Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06 грудня 2018 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено УЖКГ Хмельницької міської ради та КП по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Хмельницької міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12636 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., судові витрати у розмірі 1500 грн., 4100 грн. витрат на правову допомогу, а всього 21336 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Хмельницька міська рада оскаржила його в апеляційному порядку і вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що розглядаючи спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував та не надав правової оцінки тій обставині, що Хмельницькою міською радою, як власником доріг на території міста, для належного утримання доріг міста було створено спеціалізоване дорожньо-експлуатаційне підприємство - КП по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради, якому надані повноваження щодо здійснення експлуатаційного ремонту та утримання вулично-дорожньої мережі міста Хмельницького та визначено відповідний виконавчий орган, якому надані повноваження для здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, тобто вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо забезпечення стану доріг на території міста. Крім того, поза увагою суду залишились лист управління житлово-комунального господарства від 31.10.2018 року №15-10-1672, лист Управління патрульної поліції в Хмельницькій області від 03.09.2018 року №С-601/41/18/01-2018 та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 24.07.2018 року, що призвело до неповного та необ`єктивного дослідження наявних у справі доказів та неправильного вирішення справи. Також апелянт вважає, що наданий позивачем висновок експертного товарознавчого дослідження не є належним доказом, що обґрунтовує розмір збитків, оскільки він суперечить іншим доказам по справі. Крім того, визначаючи розмір моральних збитків суд, в порушення вимог абзацу 2 п. 5 та п. 9 постанови пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» не зазначив у своєму рішенні, у чому полягає завдана позивачці моральна шкода та якими доказами підтверджується факт її заподіяння і розмір у зв`язку з чим безпідставно стягнуто моральну шкоду.

Апелянт вважає, що судом не було повно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, не було з`ясовано коло осіб, які мають відповідати за заподіяну шкоду, не встановлено, чи є прямий причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача та у чому полягає вина відповідача, що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог. Оскільки в діях Хмельницької міської ради відсутній склад цивільного правопорушення, апелянт вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому представником ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , останні погоджуються із рішенням суду першої інстанції, вважають його законним і обґрунтованим. Зазначають, що справа розглянута судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а мотиви та доводи викладені у скарзі є безпідставними.

Представник Хмельницької міської ради Кучевська Г.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник позивача ОСОБА_2 . заперечила проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представники УЖКГ Хмельницької міської ради та КП по будівництву, ремонту та експлуатації доріг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради до суду не з`явились, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції, дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 9).

24 липня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи зазначеним автомобілем, здійснила наїзд на вибоїну біля будинку №8 по вул . Старокостянтинівське шосе у м. Хмельницькому, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно матеріалів перевірки за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , що проведена відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 липня 2018 року біля будинку № 8 по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Хмельницькому (а.с. 15 - 30), в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог ПДР України не виявлено, а пошкодження автомобіля сталось внаслідок наїзду на вибоїну.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №371/18 від 14.11.2018 року розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 16.11.2018 року складає 12636 грн. 19 коп.( а.с. 70-99).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивача 12636 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що власник автомобільної дороги (вулиці), на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме Хмельницька міська рада не створила належних умов щодо безпеки використання цієї автомобільної дороги, тому і повинна відшкодувати позивачу збитки, що виникли через незадовільний стан дороги.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом норм ст. 1166 ЦК України юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. У свою чергу, останній має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Згідно частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За нормою ст. 5 Закону України від 8 вересня 2005 року №2862-ІV «Про автомобільні дороги» (далі - Закон №2862-ІV) автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

За змістом ст. ст. 16, 17 Закону №2862-ІV вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Відповідно до ст. 18 Закону №2862-ІV складовими вулиць і доріг міста інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 вищевказаного Закону визначено основним обов`язком органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів - організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

За нормами ст. 21 цього ж Закону саме на орган місцевого самоврядування покладено відповідальність за: стан вулиць і доріг, міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі і регулюється бюджетним та іншим законодавством між учасниками таких суспільних відносин.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Пунктом 1 частини третьої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (пункт 1 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно з п. 2.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, власник транспортного засобу має право на відшкодування збитків, завданих унаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 було пошкоджено внаслідок наїзду на вибоїну на ділянці дороги, власником якої є Хмельницька міська рада.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив з того, що власником внутрішньо квартальної дороги, на якій відбулась вищевказана ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивачки, є Хмельницька міська рада і останньою не створено всіх умов щодо безпеки використання цієї проїзної частини вулиці. Разом з тим, відповідач відповідає за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міста, що виникли через їх незадовільний стан.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що Хмельницька міська рада не є належним відповідачем, оскільки нею створено спеціалізоване дорожньо-експлуатаційне підприємство - КП по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради, якому надані повноваження щодо здійснення експлуатаційного ремонту доріг та визначено відповідний виконавчий орган, якому надані повноваження для здійснення управління об`єктами житлово - комунального господарства, колегією суддів до уваги не приймаються, виходячи із наступного.

Встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25.12.2008 року №1521 про передачу об`єктів благоустрою міста з балансу управління житлово-комунального господарства на баланс комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг згідно із додатком №1 (а.с. 113-114), внутрішньо квартальна дорога від будинку по вул. Зарічанська, 2 до вул. проспект Миру , яка проходить паралельно вул. Старокостянтинівське шосе, на якій відбувся наїзд ОСОБА_1 на вибоїну, на баланс КП по будівництву, ремонту та експлуатації доріг не передавалась. І зазначена обставина визнана представником відповідача в суді апеляційної інстанції.

Також, судова колегія вважає, що лист УЖКГ Хмельницької міської ради №15-10-1672 від 31.210.2018 року про проведення поточного ремонту об`єктів благоустрою в районі будинків №2 на вул. Зарічанській до буд. №90 на просп. Миру КП по будівництву, ремонту та експлуатації доріг (а.с.58) не є достовірним та достатнім доказом того, що відповідальність за шкоду, спричинену позивачці в результаті ДТП має нести не власник дороги, а інша особа.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано та не надано оцінку листу Управління патрульної поліції від 03.09.2018 року, відповідно до якого ділянка дороги, на якій відбулося ДТП знаходиться на балансі УЖКГ і саме стосовно начальника цієї установи складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 140 КУпАП є безпідставними і спростовуються іншими матеріалами справи. Так, відповідно до листа начальника УЖКГ №14-05-1027 від 16.08.2018 року внутрішньо квартальний проїзд від вул. Зарічанської до магазину «Сільпо» на балансі УЖКГ не перебуває і, крім того, зазначений проїзд не перебуває на балансі інших підпорядкованих управлінню комунальних підприємств (а.с.28). Також встановлено, що начальника УЖКГ В.П . Новачка не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП по факту ДТП від 24.07.2018 року, а протокол про адміністративне правопорушення повернуто Хмельницьким міськрайонним судом до Управління патрульної поліції для доопрацювання. Зазначені обставини визнаються представниками позивача та відповідача.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обов`язок по забезпеченню безпечних умов руху транспортних засобів та утримання дороги по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Хмельницькому покладений на Хмельницьку міську раду, у зв`язку з чим відповідальність за відшкодування збитків, завданих позивачці пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, що сталася внаслідок невідповідності стану дороги вимогам безпеки руху повинна нести саме Хмельницька міська рада.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не враховано відсутність у діях відповідача складу деліктного правопорушення, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом встановлена протиправна бездіяльність Хмельницької міської ради, що виразилася у не створенні належних умов щодо безпеки використання автомобільної дороги, де сталася ДТП, в результаті якої позивачка отримала збитки у вигляді пошкодженого автомобіля.

Посилання апелянта на те, що в ході судового розгляду не було здобуто доказів на підтвердження вини Хмельницької міської ради у наявності вибоїни на проїжджій частині в наслідок чого було пошкоджено автомобіль є такими, що не заслуговують на увагу, адже за змістом норм ст. 1166 ЦК України саме на відповідача покладається обов`язок довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Встановлено, що апелянтом в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження відсутності його вини у спричиненні ОСОБА_1 шкоди. А сам факт посилання в апеляційній скарзі на те, що акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі від 24.07.2018 року, на думку апелянта, не є доказом в розумінні ст. ст. 76 - 80 ЦПК України не підтверджує відсутність вини відповідача у даному деліктному правопорушенні.

Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не було обґрунтовано розмір матеріальних збитків позивача в сумі 12636 грн., колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №371/18 від 14.11.2018 року розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в акті огляду транспортного засобу від 14.11.2018 року станом на час завершення виконання дослідження становить 12636 грн. 19 коп.(а.с. 70-99). І посилання апелянта на те, що це дослідження не підтверджує розмір збитків, спричинених попаданням автомобіля в вибоїну під час події, що мала місце 24.07.2018 року є безпідставними, адже як вбачається із змісту дослідження експертом визначалася саме вартість матеріального збитку позивачу внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, що мала місце 24.07.2018 року.

Посилання апелянта на те, що відповідача не було повідомлено про дату проведення огляду транспортного засобу є такими, що не заслуговують на увагу, адже згідно додатку №5 до висновку експерта №371/18 від 14.11.2018 року експертом Соломахою В.С . 08.11.2018 року направлялося Хмельницькій міській раді повідомлення про таку участь, що було отримано відповідачем 09.11.2018 року (а.с.93).

Доводи апеляційної скарги про те, що кількість пошкоджень транспортного засобу, які зафіксовані у акті огляду колісного транспортного засобу №371/18 не відповідають кількості пошкоджень, що зафіксовані працівниками патрульної поліції 24.07.2018 року в день ДТП не спростовують висновки експертного автотоварознавчого дослідження №371/18 від 16.11.2018 року, адже працівниками патрульної поліції було проведено лише зовнішній огляд транспортного засобу після ДТП, а експертом - і зовнішній, і внутрішній з врахуванням необхідних ремонтних робіт.

Разом з тим, враховуючи не визнання представником відповідача переліку пошкоджених деталей та розміру збитку, ним не було заявлено будь - яких клопотань та не надано доказів на підтвердження іншого переліку пошкоджених деталей та відповідного розміру збитку.

Також, згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що з відповідача через його вину, а саме через бездіяльність, що полягає у неналежному утриманню ділянки дороги у м. Хмельницькому, на якій сталася ДТП від 24.07.2018 року за участі позивачки, окрім завдання останній матеріальних збитків, також завдана і моральна шкода, яка виражається в тому, що змінився її усталений ритм життя, вона позбавлена можливості користуватися своєю власністю.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд першої інстанції встановивши на підставі поданих доказів факт заподіяння позивачці моральної шкоди, що виразилася у спричиненні незручностей, порушенні усталеного ритму життя, що вимагало додаткових зусиль для організації життя, зазначивши про це в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди. А при визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності та справедливості.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що в судовому рішенні не зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, якими доказами це підтверджується та не зазначено, з яких міркувань виходив суд, визначаючи розмір моральної шкоди є такими, що не заслуговують на увагу.

Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, фактично зводяться до переоцінки доказів і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 травня 2019 року.

Судд (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк