Ухвала

Іменем України

06 травня 2019 року

м. Київ

справа № 186/136/15-ц

провадження № 61-7013 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Янжули С. А. від 26 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Свистунової О. В., від 06 березня 2019 року за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, вчинених в межах зведеного виконавчого провадження № 48585342, що перебуває на примусовому виконанні у Першотравенському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з квітня 2015 року. Просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, оскільки судове рішення не виконано та зобов`язати останнього накласти арешт на рухоме майно боржника ОСОБА_2

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, залишеною без змін постановоюДніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання виконавчого листа № 186/136/15-ц, виданого судом першої інстанції 26 лютого 2015 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У березні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні скарги та направити в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають обставинам справи, судами неправильно застосовано положення статей 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження», статей 262, 452 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Судами встановлено, що з 03 квітня 2015 року державним виконавцем Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не виконано виконавчий лист № 186/136/15-ц, виданий 26 лютого 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення 60 000,00 грн з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_1 ).

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що державним виконавцем не вжито усіх заходів з примусового виконання рішення суду, тому дійшли до вірного висновку про бездіяльність державного виконавця при виконанні згаданого виконавчого документа.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині зобов`язання державного виконавця накласти арешт на рухоме майно боржника, суди дійшли правильного висновку, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із цим законом можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною особою державної виконавчої служби, при цьому пославшись на п. 7 постанови Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині постановлення окремої ухвали, суди дійшли правильного висновку, що постановлення окремої ухвали з підстав, передбачених частиною третьою статті 262 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта