КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4197/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 754/14582/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, постановлене у складі судді Панченко О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов`язати відповідача провести гарантійний відновлювальний ремонт лакофарбового покриття над лобовим склом на передній частині даху (зі сторони водія) належного позивачу автомобіля марки Hyundai Santa Fe DM 2,2, 2012 року, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а також стягнути з відповідача 42500 гривень витрат на правову допомогу та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15.12.2012 року між ним та ТОВ «Автоком» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 15-02-12/12, за яким позивачем було придбано автомобіль Hundai Santa Fe DM 2,2, 2012 року випуску.

Позовні вимоги обґрунтовував тими обставинами, що протягом гарантійного строку, зазначеного в сервісній книжці, переданій позивачу разом з автомобілем, з`явились дефекти - сліди корозії лакофарбового покриття над лобовим склом на передній частині даху автомобіля (зі сторони водія), хоча позивач дотримувався правил експлуатації автомобіля, а всі планові технічні огляди та поточні роботи з експлуатації автомобіля проводились згідно регламенту в сертифікованих та авторизованих сервісних центрах.

Позивач 06 вересня 2016 року направив ТОВ «Автоком», як представнику (і виконавцю гарантій, що надаються виробником покупцям) Hundai в Україні, заяву з проханням провести гарантійний ремонт лакофарбового покриття автомобіля. Його заяву було перенаправлено до ТОВ «Автоберег» як до правонаступника ТОВ «Автоком». 15.09.2016 року позивач написав заяву про гарантійний випадок з проханням провести гарантійний ремонт на ім`я директора ТОВ «Автоберег» і доставив автомобіль відповідачу для проведення ремонту.

16 вересня 2016 року позивач отримав відповідь від ТОВ «Автоберег», що на думку позивача, є імпортером автомобілів Hyundai і має статус виробника, якою у проведенні гарантійного ремонту було відмовлено у зв`язку з тим, що недоліки, на які вказав позивач : корозія лакофарбового покриття, виникли внаслідок механічного впливу дрібних фракцій каміння, піску та інших абразивних матеріалів. Натомість відповідач запропонував провести ремонт на платній основі.

Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать законодавству України, відповідач жодним чином не довів, що недоліки продукції виникли внаслідок порушення позивачем як покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку чи непереборної сили. Не доведено, що корозія лакофарбового покриття автомобіля виникла саме внаслідок причини, вказаної ТОВ «Автоберег». Працівниками станцій техобслуговування під час планових оглядів не фіксувалось зменшення шару лаку від механічного впливу дрібних фракцій каменю, піску чи інших абразивних матеріалів. Також у позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не провів, як це передбачається законодавством, необхідної експертизи продукції (автомобіля) для визначення причин втрати якості продукції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоберег» провести гарантійний відновлювальний ремонт лакофарбового покриття над лобовим склом на передній частині даху (сторона водія) автомобіля марки Hyundai Santa Fe DM 2,2, 2012 року, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» на користь ОСОБА_1 42 500 гривень витрат на правову допомогу, 5952 гривні витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи та 551 грн. 21 коп. у рахунок сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ТОВ «Автоберег» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи, а також на порушення застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, який відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказував на те, що судом безпідставно прийнято до уваги аргументи позивача про те, що ТОВ «Автоберег» є правонаступником за зобов`язаннями ТОВ «Автоком», яке було продавцем автомобіля, що ТОВ «Автоберег» є імпортером автомобілів Хюндай та має статус виробника. Однак доказів, які б свідчили про правонаступництво ТОВ «Автоберег» за зобов`язаннями ТОВ «Автоком» чи про те, що ТОВ «Автоберег» є імпортером та виробником автомобілів Хюндай, матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції не був прийнятий до уваги витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про те, що ТОВ «Автоком» є діючим суб`єктом господарювання, не є банкрутом та не перебуває в стадії припинення і зобов`язання від нього до ТОВ «Автоберег» не передавалися.

Також суд першої інстанції необґрунтовано поклав в основу рішення висновок експерта № 12003/17-34 від 24 січня 2018 року, оскільки в переліку джерел, які були використані експертом при проведенні експертизи, немає жодного документу і інформації щодо технології фарбування автомобілів марки Хюндай. Враховуючи, що на момент звернення автомобіль 4 роки перебував в експлуатації, мав пробіг 97136 км. та відповідно до рекламаційного акту № 150917 від 15 вересня 2016 року на автомобілі наявні сліди корозії не лише на передній частині даху автомобіля ( зі сторони водія), а й на інших частинах даху, а також на капоті та інших частинах кузова були наявні сліди сколів ЛФП, що виникли внаслідок дії каменю, гравію чи інших твердих частин дорожнього покриття, відповідач ставить під сумнів обґрунтованість експертного висновку.

Не зважаючи на такі заперечення відповідача, судом було необґрунтовано відхилено клопотання третьої особи про виклик в судове засідання для надання пояснень експерта, а також клопотання відповідача про виклик свідка - інженера по гарантії ТОВ «Хюндай Мотор Україна» ОСОБА_8 , який при огляді автомобіля та складанні рекламаційного акту встановив, що пошкодження мають експлуатаційне, а не виробниче походження.

Також відповідач вважає суму витрат на правову допомогу в розмірі 42500 грн., що за рішенням суду стягнута з відповідача на користь позивача, не співмірною із ціною позову, адже відповідно до наданої позивачем рахунку-фактури від 04 жовтня 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість послуг по ліквідації заявлених позивачем недоліків складає 4450 грн., що є майже в десять разів менше, ніж вартість правової допомоги.

Крім того, на думку відповідача, адвокатом необґрунтовано завищено вартість однієї години роботи адвоката, виходячи із того, що в акті виконаних послуг вартість 1 години роботи зазначено 1250 грн., а станом на день подання позовної заява мінімальна місячна заробітна плата складала 1450 грн. Зазначена вартість також суперечила чинному на той час Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до якого розмір компенсації витрат на правову допомогу обмежувався 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі на той час становило: 1378 грн. х 40% = 551 грн. 20 коп.

Також відповідно до «Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1048 від 21 грудня 2016 року, розмір оплати за годину роботи адвоката з надання правової допомоги з 01.01.2018 року становить 5% розміру прожиткового мінімуму. Виходячи з того, що на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум становив 1700 грн., а 5% від цієї суми становить 85 грн., то вартість 1 години роботи адвоката Мишастого А.О. більш як у 14 разів перевищує вартість години роботи адвоката, встановленої вказаною постановою.

Крім того, відповідач вважає, що послуги за надання правової допомоги фактично оплачені позивачем не були, оскільки прибутковий касовий ордер не може бути підтвердженням факту оплати, оскільки не надано доказів оприбуткування цієї суми.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими та просив скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що у сервісній книжці, яка була надана йому разом із купленим транспортним засобом, зазначена наступна інформація: «Для того, щоб скористатися гарантією виробника, необхідно звернутися до будь-якого офіційного дилера ТОВ «Хюндай Мотор Україна», уповноважено ним виконувати ремонтні та сервісні роботи. Адреса та телефони підприємств дилерської мережі Дистриб`ютора вказані в пункті 8 сервісної книжки та на офіційному сайті дистриб`ютора (www.hyundai.com.ua)». Згідно з інформацією, яка зазначена на офіційному сайті дистриб`ютора (www.hyundai.com.ua), ТОВ «Автоберег» є дилером ТОВ «Хюндай Мотор Україна», а отже він є пунктом сервісної мережі виробника.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 також підтримав доводи апеляційної скарги та вважав їх обґрунтованими.

Представник позивача Мишастий А.О . вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2012 року позивачем було придбано автомобіль Hyundai Santa Fe DM 2,2, 2012 р, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який виробляє компанія Hyundai Motor Company. Факт придбання позивачем автомобіля Hyundai у ТОВ «Автоком» підтверджується актом приймання-передачі автотранспортного засобу від 20.12.2012 року, в якому є посилання на договір купівлі-продажу, за яким придбано автомобіль (договір № 15-02-12/12 від 15.12.2012).

За умовами Сервісної книжки (пункт 1.1), яка є договором між дилером ТОВ «Хюндай Мотор Україна» та власником автомобіля, в якому реєструються гарантійні зобов`язання виробника і гарантійний термін експлуатації: виробник дає гарантію на автомобіль, включаючи всі його складові частини; гарантія розповсюджується на усунення недоліків, спричинених дефектами матеріалів або складання виробничого характеру, дійсна тільки у відношенні до автомобілів, придбаних через офіційну дилерську мережу; дійсна протягом гарантійного терміну експлуатації автомобіля. Для того, аби скористатися гарантією виробника, необхідно звернутися до будь-якого офіційного дилера ТОВ "Хюндай Мотор Україна", уповноваженого Товариством виконувати ремонтні та сервісні роботи (той же пункт 1.1.) За умовами пункту 1.2. гарантійний термін на автомобіль та лакофарбове покриття з моменту поставки першому власнику становить 60 місяців або 100000 км пробігу.

Всі планові ТО та поточні роботи з експлуатації автомобіля проводилися згідно регламенту на сертифікованих та авторизованих сервісних центрах, про що свідчать відмітки в сервісній книжці автомобіля.

06 вересня 2016 року позивач звернувся з відповідною заявою до ТОВ «Автоком» як представника Хюндай в Україні та виконавця гарантій, що були надані позивачу при покупці автомобіля з проханням провести гарантійний ремонт лакофарбового покриття автомобіля, посилаючись на те, що протягом гарантійного строку з`явились дефекти, а саме - наявні сліди корозії лакофарбового покриття над лобовим склом на передній частині даху автомобіля.

Звернення відбулось протягом гарантійного терміну експлуатації, встановленого виробником в Сервісній книжці (60 місяців або 100000 кілометрів пробігу), яка є договором між дилером та власником автомобіля щодо гарантійних зобов`язань виробника.

Згідно з висновками рекламаційного акту №150917 від 15.09.2016 року, що був складений комісією на СТО ТОВ «Автоберег», при огляді автомобіля позивача було встановлено наявність слідів корозії лакофарбового покриття над лобовим склом, що не є гарантійним випадком, а є механічним впливом спричиненим дрібним камінням, піском і іншими абразивними матеріалами, можливе здійснення ремонту в загальному порядку шляхом відновлення лакофарбового покриття пошкодженої ділянки.

На підставі вказаного акту на звернення позивача від 15.09.2016 року ТОВ «Автоберег» було надано відповідь від 16.09.2016 року, в якій відповідач повідомив про неможливість здійснення гарантійного ремонту з причини виникнення недоліків в результаті механічного впливу абразивних матеріалів.

При цьому суд звернув увагу, що у вказаному листі відповідач не посилався на те, що ТОВ «Автоком», у якого позивачем було придбано автомобіль, не належить до дилерської мережі ТОВ "Хюндай Мотор Україна", а у позивача немає права звернутися за гарантійним ремонтом до сервісних пунктів мережі Hyundai.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Приступи В.В. № 12003/17-34 від 24.01.2018 року за результатами проведення судової експертизи лакофарбових матеріалів та покриттів, причиною виникнення недоліків товару, а саме - пошкоджень лакофарбового покриття на передній частині даху над лобовим склом (зі сторони водія) наданого на експертизу автомобіля марки Hyundai Santa Fe DM 2,2, 2012 р, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 у вигляді спучування, відлущування покриття та проступання на поверхню слідів корозії металу є підплівкові корозійні процеси на межі металевої поверхні кузова автомобіля та першого ґрунтувального шару лакофарбового покриття. Висновками експерта встановлено, що корозійні процеси мають виробниче походження і виникли внаслідок порушення технології підготовки металевої поверхні перед фарбуванням, що завадило формуванню адгезії між поверхнею металу та плівкою лакофарбового покриття на локальних ділянках та спричинило подальший розвиток корозійних процесів. Ознак того, що пошкодження на передній частині даху автомобіля виникли внаслідок ударної дії дрібних фракцій каменю, піску та інших абразивних матеріалів, експертом не виявлено.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач придбавши автомобіль, звернувся до дилерської мережі ТОВ "Хюндай Мотор Україна" протягом гарантійного строку і що планові огляди кузова під час періодичних оглядів проводились позивачем у офіційних дилерів Hyundai, як того вимагають умови договору між дилером та власником автомобіля.

Відповідач ТОВ «Автоберег» входить до переліку сервісної мережі технічного обслуговування та гарантійного ремонту, які створив виробник автомобілів Hyundai. А отже, згідно пунктом 5 частини першої статті 1 Закону «Про захист прав споживачів» є третьою особою, яка бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни продукції у зв`язку з введенням її в обіг, або в розумінні пункту 9 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України № 721 від 29.12.2004 року - іншим суб`єктом підприємницької діяльності, виконавцем, який здійснює технічне обслуговування та гарантійний ремонт дорожніх транспортних засобів, оскільки згідно з пунктом 10 цього Порядку будь-який пункт сервісної мережі виробника (продавця) приймає дорожній транспортний засіб на технічне обслуговування або гарантійний ремонт незалежно від того, яким продавцем ДТЗ було продано.

Отже, у позивача відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» наявне право звернутися за проведенням гарантійного ремонту у разі настання гарантійного випадку - виявлення недоліків товару протягом гарантійного строку. У зв`язку з наявністю у матеріалах справи доказів настання такого гарантійного випадку у відповідача ТОВ «Автоберег» виникло зобов`язання здійснити гарантійний ремонт автомобіля Hyundai Santa Fe DM 2,2, 2012 року, кузов № НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 .

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх законними і обґрунтованими, оскільки вони зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідають встановленим по справі обставинам, обставини, що мають значення для вирішення справи, є доведеними.

Відповідно до статті 7 закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Гарантійним строком є строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець, або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг (пункт 5 частини першої статті 1 зазначеного вище Закону).

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Свої вимоги споживач відповідно до частини третьої статті 8 цього Закону вправі пред`являти на вибір: продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до пункту 10 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України № 721 від 29.12.2004 року, будь-який пункт сервісної мережі виробника (продавця), приймає дорожній транспортний засіб на технічне обслуговування або гарантійний ремонт незалежно від того, яким продавцем цей ДТЗ було продано.

Відповідно до п. 20 вказаного Порядку , у разі виявлення у процесі експлуатації ДТЗ недоліку або істотного недоліку Споживач має право звернутися до Виконавця на один з пунктів сервісної мережі, зазначених у Сервісній книжці, за власним вибором.

Враховуючи вимоги викладених норм, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів тих обставин, що відповідач ТОВ «Автоберег» є правонаступником ТОВ «Автоком», у якого позивачем було придбано зазначений автомобіль, при тому що вказане товариство є діючим суб`єктом господарювання і не перебуває на стадії припинення, а також відсутність доказів тих обставин, що ТОВ «Автоберег» є імпортером та виробником автомобілів Хюндай.

Як вбачається зі змісту сервісної книжки, яка є договором між дилером та власником автомобіля, в якому реєструються гарантійні зобов`язання виробника ( а.с. 23, т.1), для того, щоб скористатися гарантією виробника, необхідно звернутися до будь-якого офіційного дилера ТОВ «Хюндай Мотор Україна», уповноважено ним виконувати ремонтні та сервісні роботи. Адреса та телефони підприємств дилерської мережі Дистриб`ютора вказані в пункті 8 сервісної книжки та на офіційному сайті дистриб`ютора (www.hyundai.com.ua)». Згідно з інформацією, яка зазначена на офіційному сайті дистриб`ютора (www.hyundai.com.ua), ТОВ «Автоберег» є дилером ТОВ «Хюндай Мотор Україна».

Отже, виходячи із вимог ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 10 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, ТОВ «Автоберег»є пунктом сервісної мережі виробника, а тому є належним відповідачем у справі.

Судом першої інстанції було зроблено також обґрунтований висновок про те, що як вбачається з рекламаційного акту № 150917 від 15.09.2016 року та відповіді, наданої позивачу ТОВ «Автоберег» від 16.09.2016 року, і відповідач, і третя особа визнали право позивача на гарантійне обслуговування автомобіля, зокрема, на гарантійний ремонт лако-фарбового покриття в сервісній мережі технічного обслуговування та гарантійного ремонту автомобілів Hyundai, тим самим визнали, що позивач звернувся до дилерської мережі ТОВ «Хюндай Мотор Україна» протягом гарантійного строку і що планові огляди кузова під час періодичних оглядів проводились позивачем у офіційних дилерів Hyundai, як того вимагають умови договору між дилером та власником автомобіля.

Пунктом 1.5 сервісної книжки, яким встановлено гарантію на ЛФП автомобіля, передбачено, що обов`язковою умовою збереження гарантії на ЛФП є проведення планових оглядів кузова під час періодичних сервісних оглядів у офіційних дилерів Хюндай із занесенням відповідних відміток у талон технічного обслуговування автомобіля. У процесі огляду спеціалістами станції визначається стан кузова та необхідність виконання відповідних робіт. ( а.с. 25, т. 1).

Проведення планових оглядів кузова автомобіля позивача у офіційних дилерів Hyundai, підтверджується наданими позивачем: рахунком-фактурою № БА-0029738 від 01.02.2013 року, рахунком-заказом № БА-0042488 від 01.02.2013 року, рахунком-заказом № БА-0055944 від 25.07.2013 року, актом виконаних робіт № АБ-0000462 від 25.01.2014 року, рахунком-заказом № АБ-0006325, рахунком-заказом № АБ-0007164 від 30.10.2015 року, рахунком-заказом № АБ-0004494 від 14.06.2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем було дотримано обов`язкових умов збереження гарантії на лако-фарбове покриття, про що зазначено в сервісній книжці.

Згідно з частиною другої статті 679 Цивільного кодексу України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після передання товару покупцеві або внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку непереборної сили; за умовами частини 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача щодо безоплатного усунення недоліків товару не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник, підприємство, що задовольняє вимоги споживачів, доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування або зберігання товару.

Таким чином, тягар доведення того, що товар (в даному випадку - автомобіль) був проданий без недоліків, а останні виникли з незалежних від виробника причин чи внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару відповідно до статті 679 ЦК України покладено на продавця, виробника, особу, що має обов`язок провести гарантійний ремонт.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано поклав в основу рішення висновок експерта № 12003/17-34 від 24 січня 2018 року, не допитавши експерта в судовому засіданні та не задовольнивши клопотання відповідача про виклик свідка - інженера по гарантії ТОВ «Хюндай Мотор Україна» ОСОБА_8, який при огляді автомобіля та складанні рекламаційного акту встановив, що пошкодження мають експлуатаційне, а не виробниче походження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, адже відповідно до ст. 76-80,103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для даної справи, а саме - у чому причина виникнення дефектів лако-фарбового покриття над лобовим склом на передній частині даху автомобіля ( сторона водія), необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Як вбачається з дослідницької частини висновку експерта за результатами проведення судової експертизи лакофарбових матеріалів та покриттів від 24.01.2018 року, на зрізі передньої частини даху автомобіля спостерігаються дефекти лакофарбового покриття у вигляді спучування, відлущення покриття та проступания на поверхню слідів корозії металу.

Найбільш інтенсивна ділянка дефектних проявів розташована в лівій частині автомобіля (зі сторони водія). Зазначена ділянка має вигляд зони округлої форми, розмірами близько 25х20 мм, на якій спостерігається нерівномірне підняття плівки ЛФП над поверхнею металу, із утворенням порожнистих пухирців. В центральній частині вказаної зони має місце «Г»-розрив (розтріскування) ЛФП, розмірами близько 2x1,5 мм. Напрям розриву орієнтований від поверхні металу назовні, краї не містять зовнішніх сколів, проникаючих подряпин, вищерблень, які могли би свідчити про первинну дію зовнішніх механічних факторів (ударної дії дрібних фракцій каменю, піску та інших абразивних матеріалів). Це вказує на те, що причиною вказаного пошкодження є порушення цілісності покриття за рахунок вивільнення газоподібних продуктів підплівкової корозії металу.

Для подальшого дослідження пошкоджена ділянка ЛФП була вилучена механічним способом. При цьому встановлено, що ушкоджена ділянка має вигляд сукупності порожнистих пухирців, внутрішня поверхня яких втратила адгезію з поверхнею металу. Метал під ушкодженням ЛФП має інтенсивні нашарування продуктів корозії коричневого кольору ( а.с.117, т. 1).

Експертом зазначено, що корозійні процеси розвивалися та поширювалися на межі металевої поверхні кузова автомобіля та першого ґрунтувального шару, і отже, їх першопричиною є виробничі дефекти - локальні порушення адгезії між поверхнею металу та плівкою ЛФП на ділянці між лобовим склом автомобіля, які спричинили виникнення та подальший розвиток корозійних процесів. ( а.с. 117, зворот, т. 1).

Причиною виникнення зазначених пошкоджень є виробничі дефекти, що виникли внаслідок порушення технології підготовки металевої поверхні перед фарбуванням, які завадили формуванню адгезії між поверхнею металу та плівкою ЛФП на локальних ділянках, та спричинили подальший розвиток підплівкових корозійних процесів ( а.с. 118).

Таким чином, висновком судової експертизи спростовано висновок рекламаційного акту відповідача від 25.09.2016 року, відповідно до якого сліди корозії ЛФП - це механічний вплив, спричинений дрібними каменями, піском, іншими абразивними матеріалами. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про допит свідка - представника дистриб`ютора, інженера по гарантії ОСОБА_8 , який брав участь у складанні рекламаційного акту.

Вказаний висновок судової експертизи належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано.

Отже, доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованого та завищеного розміру витрат на професійну правничу допомогу, що були стягнуті з відповідача на користь позивача у сумі 42500 грн.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що для визначення розміру таких витрат позивачем до суду подано договори про надання правової допомоги, укладені між ОСОБА_1 та адвокатом Мишастим А.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5195 від 29.08.2012 р.; ордери на надання правової допомоги ОСОБА_1 від 21.10.2016 року та від 27.03.2018 року) від 01.09.2016 року та від 29.12.2017 року, відповідно до яких погодинна ставка роботи адвоката з надання консультацій, представництва та захисту прав та інтересів ОСОБА_1 становить 1250 грн. (без урахування ПДВ) та детальний опис робіт, виконаних адвокатом, у актах виконання послуг адвоката від 21.10.2016 року та від 27.07.2018 року. Тому суд першої інстанції вважав заявлену позивачем суму витрат на правничу допомогу достатньо обґрунтованою і співмірною з складністю справи, виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим адвокатом на їх виконання.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, як вбачається з акту виконання послуг адвоката за договором про надання правової допомоги від 21 жовтня 2016 року, загальна вартість послуг в сумі 42 500 грн. розрахована виходячи із кількості годин - 34, вартості однієї години роботи - 1250 грн. та тих обставин, що усі зазначені послуги були надані адвокатом Мишастим А.О. до відкриття провадження у даній справі.

З викладеного слідує, що заявлена вартість оплаченої правової допомоги в сумі 42500 грн. охоплює лише стадію досудового врегулювання спору, підготовку матеріалів до розгляду справи в суді, складання позовної заяви та збір доказів для подання позову.

Як вбачається з акту наданих послуг від 21 жовтня 2016 року, представником позивача зазначено в переліку послуг: телефонне спілкування з представниками «Хюндай Україна», електронна переписка - 2 години, проведення зустрічі/переговорів з клієнтом та представниками ТОВ «Автоберег», огляд автомобіля, присутність при огляді автомобіля представниками ТОВ «Автоберег» - загалом 8 годин, переговори з клієнтом щодо необхідності у складанні додаткових документів ( скарг) - 1 година; телефонне консультування з експертними установами стосовно характеру пошкоджень ЛФП на автомобілі - 1 година, виїзд та присутність адвоката при огляді експертами пошкоджень ЛФП на автомобілі - 2 години.

Проте колегія суддів вважає, що включення таких послуг до переліку виконаних адвокатом робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Однак оплата позивачем вищевикладених послуг, на думку колегії суддів, не відповідає зазначеному критерію, тим більше, що будь-яких висновків спеціалістів чи експертів до позовної заяви додано не було, і позовна заява не містить посилань на висновки фахівців.

Крім того, виходячи із заявленої вартості однієї години роботи адвоката - 1250 грн. (для порівняння - розмір прожиткового мінімумудля працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», становив 1378 грн. на місяць) та складності справи, колегія суддів вважає завищеною кількість годин, необхідних для виконання зазначених у акті виконання послуг від 21.10.2016 року робіт. Так, у акті зазначено, зокрема : вивчення відповіді ТОВ «Автоберег» від 16.09.2016 року на 1 аркуші - 1 година, вивчення законодавства щодо охорони прав споживачів, вивчення судової практики та інших нормативно-правових актів - загалом 8 годин, складання та направлення скарги від 26.09.2016 року до Держпродспоживслужби України - 3 години, складання та подання позовної заяви - 5 годин ( позовна заява містить: виклад фактичних обставин справи - 2 аркуші, посилання на нормативні акти - 2 аркуші, обґрунтування підстав стягнення витрат на правову допомогу - 2 аркуші).

В позовній заяві від 01.11.2016 року позивач просив зобов`язати відповідача провести гарантійний відновлювальний ремонт лако-фарбового покриття над лобовим склом на передній частині даху (сторона водія) належного йому автомобіля Hyundai SantaFe, д.н. НОМЕР_2 . Із наданої позивачем до позовної заяви рахунку-фактури №КУС 00002021 від 04.10.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_9 , вбачається, що вартість послуг щодо ліквідації цих недоліків (без врахування вартості лобового скла та матеріалів, що використовуються при його заміні) складає 4450 грн. з ПДВ.

За викладених обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката в сумі 42 500 грн. із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат у розмірі 5000 грн.

Доводи представника відповідача про те, що матеріали справи не містять належних доказів оплати послуг адвоката, колегія суддів не приймає до уваги як підставу для відмови у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки позивачем додано до матеріалів справи квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4 від 21 жовтня 2016 року.

Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу за участь адвоката в судових засіданнях, то в цій частині судом першої інстанції постановлено ухвалу від 22 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви представника позивача Мишастого А.О. та відмову в прийнятті додаткового рішення. Зазначена ухвала позивачем не оскаржувалась, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу у вказаній частині в межах даного апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег»- задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року - змінити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та визначити розмір таких витрат в сумі 5000 грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 травня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.