ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/19695/18

Номер провадження 22-ц/816/2634/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 лютого 2019 року в складі судді Хитрова Б.В., ухвалене у м. Суми Сумської області, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», мотивуючи вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», 13 вересня 2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку. Просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 53 538 грн. 08 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.09.2018 року по 05.02.2019 року в розмірі 16 675 грн.00 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильність застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом зроблений невірний розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні .

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн. х 100 = 176200 грн.), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (а.с.7-9).

13 вересня 2019 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. (а.с.9)

Згідно з наданою позивачем копією розрахункового листа за вересень 2018 року, заборгованість підприємства із заробітної плати становить 53 538 грн. 08 коп. (а.с.10).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, внаслідок чого виник борг з невиплаченої заробітної плати в розмірі 53 538 грн. 08 коп. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 несвоєчасно було виплачено заробітну плату, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16 675 грн. 00 коп.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем, в порушення приведених норм матеріального права, своєчасно не було виплачено позивачу заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 53 538 грн. 08 коп., а також підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16 675 грн. 00 коп., тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з'ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права, не заслуговують на увагу колегії суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата на день звільнення ОСОБА_1 становила 287 грн. 50 коп. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року було витребувано з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» довідку про середньоденну заробітну плату позивача та довідку про розмір заборгованості (а.с.14). Вказана ухвала надіслана відповідачу для виконання і отримана ним 03 січня 2019 року (а.с.16), проте витребувані довідки суду надані не були. Отже, відповідач фактично не заперечує розмір середньоденної заробітної плати та заборгованості.

Відповідно до наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 21 березня 2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа.

При вирахуванні загальної кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, необхідно виходити з наступного: 6 днів у вересні, 14 днів у жовтні, 12 днів у листопаді, 11 днів у грудні, 12 днів у січні та 3 дні у лютому, враховуючи день розгляду справи так як на час розгляду справи повний розрахунок з позивачем не проведений, а разом - 58 робочих дня.

А тому, відповідно, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення складає 16 675 грн. 00 коп. (287 грн. 50 коп. х 58 робочих дні).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, диспозитивності, на підставі наданих сторонами доказів ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І.Собина