ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6059/18
Провадження № 22-ц/4820/572/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу 686/6059/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2019 року, у складі судді Стефанишина С.Л. по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про стягнення на його утримання аліментів зі своїх повнолітніх дітей - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у розмірі 3000 гривень, з кожного, а всього 6000 грн. щомісячно, від дня пред'явлення позову і до дня його смерті. Посилався на те, що є інвалідом ІІ групи, тяжко хворіє, у звязку з чим потребує довготривалого та дорого-вартісного лікування, його пенсія становить 1452 грн. і інших джерел доходів він не має.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на утримання батька ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1500 грн., з кожного, щомісячно, на строк три роки та 352 грн. 40 коп. рівними частинами судового збору.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 не погодились з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, вважають його незаконним та необґрунтованим, тому просили прийняти нову постанову, якою скасувати рішення місцевого суду про стягнення аліментів та відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позову.

При цьому апелянти, зазначають, що місцевим судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, допущено неповноту, однобічність та необєктивність при розгляді справи, оскільки судом не було розглянуто подані ними клопотання про витребування доказів з банку та податкової інспекції про розмір доходів та рух грошових коштів позивача. Окрім того, судом не дана оцінка та не взято до уваги докази, що підтверджують здійснення позивачем підприємницької діяльності та наявності у нього зареєстрованих на праві власності транспортних засобів та нерухомого майна, що передбачає отримання ОСОБА_7 прибутку і спростовують твердження останнього про наявність у нього єдиного джерела доходів пенсії, а тому і відсутність потреби у стягненні аліментів.

Також, судом не враховано факт, придбання ОСОБА_7 в грудні 2017 року автомобіля, вартістю близько 12000 доларів США, що свідчить про наявність у позивача доходу, достатнього для придбання коштовної речі, що спростовує його потребу у матеріальній допомозі.

Апелянти вважають, що ОСОБА_7 є повністю матеріально забезпеченим, оскільки його дохід складається не тільки з пенсійних виплат і матеріальної допомоги він не потребує, а позов його мотивований виключно бажанням помститися за підтримку матері у справі про поділ майна подружжя.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що позивач є рідним батьком повнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сам позивач, народився 24 серпня 1968 року, є інвалідом ІІІ групи, однак при цьому зареєстрований як фізична особа-підприємець з видом діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, надання допоміжних комерційних послуг, надання інформаційних послуг, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Також позивач на праві власності володіє нежитловою будівлею магазину продовольчих товарів «Премєра» в м. Волочиськ по вул. Незалежності, 456, домоволодінням в м. Волочиськ по вул. Козача, 25 житловою площею 152,3 кв.м., на праві оренди користується земельною ділянкою, площею 0,0139 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в м. Волочиськ по вул. Незалежності № ділянки 456.

За повідомленням Волочиського управління ГУ ДФС у Хмельницькій області ФОП ОСОБА_7 згідно поданих декларацій в 2016 році отримав дохід в сумі 16800 грн. та мав двох найманих працівників, в 2017 році 38400 грн. та мав двох найманих працівників, в 2018 році - 30700 грн. та мав одного найманого працівника.

Крім того, позивач має на праві власності автомобіль CITROEN C4, 2014 року випуску, автомобіль MERSEDES BENZ, 1994 року випуску, ВАЗ 21063, 1994 року випуску, причіп ПГ 10 Конек, 1995 року випуску, причіп ПР, 1998 року випуску.

Внаслідок загального захворювання позивач отримує пенсію по інвалідності, яка станом на день подачі позову в березні 2018 року становить - 1452 грн., дані про розмір пенсії станом на час ухвалення рішенні позивач суду не надав, хоча суд надавав йому таку можливість.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Однак при цьому суд повинен виходити з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, держаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов'язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги з посиланням на те, що він є непрацездатним, інвалідом ІІ-ї групи, отримує пенсію у розмірі 1 452 грн. на місяць, потребує довготривалого та дорого-вартісного лікування, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище він потребує матеріальної допомоги, яку мають можливість надавати його повнолітні діти.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 2018 рік визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у розмірі осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 2019 рік визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у розмірі осіб, які втратили працездатність: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що позивач на час подання позову березень 2018 року отримував пенсію по інвалідності в сумі 1452 грн., мав дохід від підприємницької діяльності в 2017 році 38400 грн., в 2018 році 30700, тобто мав загальний дохід в розмірі, який перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивач.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, понесення позивачем значних витрат на лікування, а є лише медична довідка, що позивач потребує тривалого дорого-вартісного лікування без зазначення конкретної вартості лікування.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач займається підприємницькою діяльністю з торгівлі, має на праві власності магазин з роздрібної торгівлі продуктами, отримує дохід від підприємницької діяльності, наймає на роботу найманих працівників як ФОП, має на праві власності три автомобілі та два причепи до них.

Отже, за таких обставин слід дійти висновку, що доходи позивача є значно більшими від прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, а тому він не потребує матеріальної допомоги від повнолітніх дітей.

Таким чином, враховуючи, що позивач не довів обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, зокрема потреби в отриманні матеріальної допомоги, обов'язок з доведеннях яких відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України лежить на останньому, та необхідності отримання її саме від відповідачів, то висновок суду першої інстанції суду про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, є помилковим та суперечить приписам ст. 202 СК України.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, належним чином не встановив всі обставини справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

ОСОБА_2

ОСОБА_3