ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц-819/725/19 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського судуХерсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 11 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом з уточненнями до нього, посилаючись на те, що 28 серпня 2014 року між ним та відповідачкою укладено попередній договір купівлі-продажу майна, а саме домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , вартістю 2 466 000 гривень, за п. 19 попереднього договору розрахунки проводяться в доларах США. З метою гарантування виконання сторонами зобов`язань він передав відповідачці завдаток у розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 137000 гривням, однак остання відмовилася від укладання основного договору та не повернула йому завдаток.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 12 січня 2015 року, яке набрало законної сили 27 серпня 2015 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто кошти в розмірі 137000 гривень. Зазначене рішення виконано відповідачкою 31 грудня 2015 року. З урахуванням того, що при укладанні договору сторони визначили грошовий еквівалент в доларах США, він мав отримати від відповідачки на дату платежу 10000 доларів США. Однак у зв`язку із знеціненням національної валюти у період з 28 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року йому завдано збитків.

Просив стягнути з відповідачки на його користь збитки в розмірі 102999,84 гривні, що еквівалентно 4291,66 доларам США, та 3 % річних в розмірі 11783,52 гривні, що еквівалентно 490,98 доларам США.

Рішенням Херсонського міського судуХерсонської області від 11 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 102999,84 гривні, що еквівалентно 4291,66 доларам США, збитків у вигляді курсової різниці між курсом долара США відносно гривні на дату ухвалення рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 12 січня 2015 року та фактичним поверненням боргу, 3 відсотки річних у сумі 11783,52 гривень, що еквівалентно 490,98 доларам США, а всього 114783,36 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати в сумі 1218,22 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, пов`язаних із курсовою різницею.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 12 січня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто 137000 гривень, що у повній мірі відповідало його позовним вимогам. Зазначеним рішенням було встановлено, що між сторонами укладено нікчемний договір, вони не пов`язані будь-якими зобов`язаннями один перед одним, окрім повернення отриманих грошових коштів, у зв`язку із чим судом першої інстанції неправомірно застосовані норми ЦК України щодо зобов`язань, порядку їх виконання та наслідків їх порушень. Окрім цього, судом першої інстанції було проігноровано положення ч. 4 ст. 82 ЦК України, так як рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 12 січня 2015 року встановлено факт нікчемності попереднього договору (договору завдатку) від 28 серпня 2014 року, а тому суд першої інстанції при ухваленні рішення не мав права посилатися на його положення. Таким чином вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що на підставі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зазначає, що на відновлення його порушеного права - придбання 4291,66 доларів США з відповідачки підлягає стягненню 102999,84 гривень. Судом першої інстанції правомірно застосовано положення нікчемного договору стосовно встановлених обставин - отримання грошових коштів відповідачкою саме у доларах США і заподіяння йому збитків внаслідок їх несвоєчасного повернення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено в простій письмовій формі попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатку (договір завдатку), за яким сторони зобов`язалися в строк до 18 вересня 2014 року на умовах даного договору укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , вартістю 2466000 гривень, що еквівалентно 180000 доларам США. Для гарантії виконання основного договору ОСОБА_2 було передано завдаток у розмірі 137000 гривень, що еквівалентно 10000 доларам США.

У п. 19 договору зазначено «розрахунок у доларах США», а за п. 4 договору - оплата по договору здійснюється в національній валюті, або по фіксованому курсу 13, 7 грн. (а.с.61).

12 січня 2015 року рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона, яке набрало законної сили 06 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 137000 гривень. Зазначеним рішенням встановлено, що на виконання попереднього договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 137000 грн. (а.с.67-68).

29 грудня 2015 року ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_3 138378 гривень. Таким чином рішення суду було виконано (а.с.63). На час повернення боргу ця сума була еквівалентна 5708, 34 доларам США.

Відповідно до частини третьої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Заявляючи вимоги про стягнення збитків у вигляді курсової різниці, позивач послався на статті 1212 та 216 ЦК України, з огляду на те, що відповідачка безпідставно отримала майно за нікчемним договором - кошти, еквівалентні 10000 доларів США, на момент повернення нею боргу вони знецінились. Разом з тим позивач вважав, що у разі визнання договору нікчемним, його сторони повинні повернути одна одній набуте за договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновку про те, що відповідачка тривалий час ухилялася від добровільного виконання рішення суду, за цей час курс долара США змінився, у зв`язку з чим позивачу були завдані збитки у вигляді курсової різниці. Відповідачкою жодних доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали їй виконати рішення суду і тим самим мінімізувати збитки позивача не надано.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

У даній справі спір щодо повернення коштів, отриманих за нікчемним договором вже був вирішений судом. Ні договором, ні чинним законодавством не передбачено такої відповідальності боржника, як стягнення курсової різниці після ухвалення судового рішення про стягнення всієї суми боргу.

Реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2014 році позивач звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, визначивши заборгованість у валюті - гривні України, вказавши, що саме 137000 грн. є повною сумою коштів, отриманих відповідачкою за нікчемним договором.

Таким чином, позивач, який сам визначив заборгованість у валюті - гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з відповідачки, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками про застосування норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15-ц, провадження №14-79цс18).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду в частині стягнення збитків у вигляді курсової різниці скасувати і постановити нове, яким відмовити позивачу в цій частині позову.

Рішення в частині стягнення з відповідачки 3% річних в порядку ст.625 ЦПК України апелянтом не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно положень ч. ч. 6, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (10,26 %), пов`язані зі сплатою судового збору в судах першої та апеляційної інстанціях, у загальному розмірі 1709, 50 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського судуХерсонської області у від 11 лютого 2019 року в частині стягнення збитків з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 102999,84 гривні, що еквівалентно 4291,66 доларам США, скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у цій частині позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1709, 50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та

може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.