Справа № 326/414/19
Провадження № 2/326/202/2019
УХВАЛА

02 травня 2019 року м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

19.03.2019 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з договором № б/н від 22.06.2007 ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. 20.05.2013 позичальник ОСОБА_3 померла.

За змістом норм ЦПК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, так за законом відбувається заміна боржників за зобовязанням. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 20.05.2013 по 20.11.2013. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, ОСОБА_2, адреса реєстрації яких: 72100, АДРЕСА_1. 18.01.2014 позивачем направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори. 29.01.2014 отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Тобто, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому згідно з ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

15.07.2018 до спадкоємців ОСОБА_1, ОСОБА_2 направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Статтею 1282 ЦК України передбачений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 22.06.2007 становить 5025,41 грн. (заборгованість за кредитом).

Просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у сумі 5025,41 грн. за кредитним договором №б/н від 22.06.2007, судовий збір (а.с.1-3).

Заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п.2,5,6,8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити імя (прізвище, імя та по батькові-для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст.1282 ЦК України, на яку посилається позивач у позові, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

На порушення цих положень закону позивачем у позові при викладенні обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не вказано:

- з чого складається спадкове майно, що залишилося після смерті 20.05.2013 позичальника ОСОБА_3; на підставі яких правовстановчих документів воно їй належало; цим це підтверджується;

- яка вартість майна, одержаного у спадщину відповідачами після смерті спадкодавця; яку частку у спадщині отримав кожний відповідач як спадкоємець та чим це визначено;

- чим підтверджений факт родинних звязків позивача з померлою ОСОБА_3, яка їх ступінь родинності, яка черга спадкоємців;

- чи маються інші спадкоємці, чи видавалися спадкоємцям їм свідоцтва про право на спадщину; чи передавалося їм спадкове майно в натурі.

Тому позов ухвалою від 28 березня 2019 року залишено без руху, позивачу був наданий термін для усунення перелічених недоліків протягом пяти діб з дня отримання ухвали та позивачу розтлумачено, що йому потрібно протягом вказаного строку усунути зазначені недоліки, інакше позов буде вважатися неподаним і повернеться йому.

Ухвалу про залишення позову без руху від 28.03.2019 позивач отримав 11.04.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.56). Він після отримання копії вказаної ухвали станом на 02.05.2019 не направив повідомлення про усунення недоліків та не усунув їх у встановлений строк, не направив клопотання про продовження строку для усунення недоліків, взагалі не відреагував на вимоги вказаної ухвали, не цікавиться своєю позовною заявою, станом справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рок у суді застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Станом на 02.05.2019 позивачем ухвала суду від 28.03.2019 належним чином не виконана.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3).

Таким чином, враховуючи викладене, вбачається, що позивач який подав позовну заяву 19.03.2019, протягом тривалого часу не вживає будь-яких заходів для усунення недоліків та виконання належним чином ухвали суду від 28.03.2019, до теперішнього часу вказана ухвала Приморського районного суду не виконана; позивач не навів поважних причин та доказів їх наявності невиконання вказаної ухвали суду. Строк наданий судом для усунення недоліків сплив, від позивача не надійшло клопотання про його продовження. Позивач тривалий час зовсім не цікавиться своїм позовом та справою, не цікавиться станом провадження в даній справі, тому позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Керуючись ст.185,258,259,260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,- вважати не поданою та повернути.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя Т.В. Стріжакова

02.05.2019