Справа № 163/2421/18 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/588/19 Категорія: 26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Федонюк С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2018 року ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом. Позов мотивуєт тим, що 17.05.2018 року між банком та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 12395, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в загальній сумі 25000 гривень зі сплатою 56 % річних за його користування строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.05.2023 року. Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 416,67 гривень та сплачувати нараховані на залишок основної суми боргу проценти щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з червня 2018 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач, отримавши кредитні кошти, взяті на себе зобов`язання за умовами договору прострочив та належним чином не виконував, через що станом на 27.11.2018 року за ним рахується заборгованість в сумі 26 962,91 гривень, з яких: по кредиту - 23 251,82 гривень, по процентам - 3 572,17 гривень, по пені - 124,83 гривень, по загальній сумі 3% річних - 14,09 гривень.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість у розмірі 26962, 91 грн. за договором про споживчий кредит № 12395 від 17 травня 2018 року та судові витрати по справі.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року в позові ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним, висновки суду про недоведеність заборгованості є помилковими. Розрахунок заборгованості містить всю необхідну інформацію для перевірки розміру нарахованої поточної та простроченої заборгованості. Розрахунок має відповідні графи щодо надходження коштів на погашення заборгованості, періоди користування кредитом, розмір відсоткової ставки. Факт отримання кредиту відповідачем не оспорювався, договір ним частково виконувався. Згідно ст. 2014 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. З наданого банком розрахунку заборгованості неможливо визначити наявність у відповідача заборгованості у заявленому в позові розмірі.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 17 травня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласне управління та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 12395 (далі - Договір).

За умовами Договору Банк надає відповідачу кредит в загальному розмірі 25000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.05.2023 року (п.п.2.1, 2.2. Договору).

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку проценти в розмірі 56 процентів річних. Проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту (п.п.2.4.1, 2.4.2 Договору).

Банк надає кредит протягом одного банківського дня за умови сплати позичальником комісійної винагороди в розмірі 1250,00 гривень протягом одного банківського дня з моменту підписання цього Договору. Банк забезпечує договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту. Позичальник усвідомлює і погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку, в тому числі за рахунок кредитних коштів, у зв`язку із чим сума кредиту зменшиться на розмір комісійної винагороди (п.3.1.1 Договору).

Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 416, 67 гривень та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з червня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів (п.3.3.3. Договору).

У п. 3.4 Договору визначено черговість виконання (погашення) зобов`язання позичальником (повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів).

При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором і стягнути заборгованість в примусовому порядку (п.4.2.2 Договору).

Позичальник зобов`язується належним чином виконувати усі умови Договору та взяті на себе зобов`язання. У строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за договором. У випадку порушення умов Договору відповідач зобов`язується достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки (п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 Договору).

За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу.

Згідно додатку № 2 до укладеного між сторонами Договору № 12395 відповідачу в АТ "Ощадбанк" відкрито два банківських рахунки: № 2399, № НОМЕР_1 .

Копією меморіального ордера № 12395 від 17.05.2018 року підтверджується одержання відповідачем обумовленого Договором кредиту в сумі 25 000,00 гривень, з яких згідно із п.3.1.1 Договору Банком проведено списання комісійної винагороди в розмірі 1 250,00 гривень. Відповідно фактична сума кредиту зменшилась до 23 750,00 гривень.

Згідно з вимогами статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк, згідно умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18 червня 2003 року №254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Наданий банком розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до місцевого суду не надав.

Покликання в апеляційній скарзі, що розрахунок заборгованості містить всю необхідну інформацію для перевірки розміру нарахованої поточної та простроченої заборгованості не відповідає обставинам справи. Так, з поданого банком розрахунку неможливо встановити, коли саме боржник прострочив виконання зобов`язання, яка сума прострочення, на яку саме суму нараховувались проценти. У позовній заяві, апеляційній скарзі також відсутні обгрунтування, коли виникло прострочення платежу і якого (кредит, проценти), у якому розмірі. В першій таблиці розрахунку в графі залишок заборгованості за кредитом станом на 26.11.2018 року зазначено 0 грн. В другій таблиці розрахунку зазначено, що залишок простроченої заборгованості за кредитом станом на 26.11.2018 року становить 23252, 82 грн. В третій таблиці зазначено, що заборгованість за процентами становить 0 грн. В четвертій таблиці зазначено, що розмір простроченої заборгованості за процентами становить 3572, 17 грн. Тобто, поданий банком розрахунок є суперечливим, містить взаємовиключні суми заборгованості, з вказаного розрахунку неможливо встановити використання відповідачем кредитних коштів, внесення коштів на погашення заборгованості, дати виникнення прострочених платежів. Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 банком суду не подано.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів порушення відповідачем зобов`язань по сплаті кредиту, що стало наслідком дострокової вимоги про повернення кредиту у відповідності до п. 4.2.2. Кредитного договору, наявності у відповідача заборгованості у вказаному розмірі 26962, 91 грн. і не надав належних та допустимих доказів на її підтвердження.

Посилання позивача на положення статті 204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, є необґрунтованим, оскільки, відмовляючи у задоволенні позову, суд мотивував своє рішення недоведеністю банком позовних вимог належними доказами і не посилались на недійсність кредитного договору.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові і колегія суддів погоджується з таким висновком.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву свідчить про визнання ним позовних вимог, в тому числі й розміру кредиту, не заслуговують на увагу. Відповідно до вимог ст.178 ЦПК України подання відзиву є правом, а не обов`язком відповідача. Крім того, відповідач не подавав до суду письмової заяви, як це передбачено ч.1 ст. 206 ЦПК України, про визнання позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді :