У Х В А Л А

3 червня 2019 року

м. Київ

справа № 554/7725/17

провадження № 61-9285 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року, постанову Апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2018 року та постанову Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Філімонова Валентина Миколаївна, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року, постанову Апеляційного суду Полтавської області

від 03 липня 2018 року та постанову Верховного Суду від 14 січня 2019 року у цій справі з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була прийнята 03 липня 2018 року й на момент прийняття цієї постанови ОСОБА_1 вже досяг чотирнадцятирічного віку.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити пропущений ним строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення він отримав 02 травня 2019 року, проте доказів, які б підтверджували такі обставини скаржником не надано.

Отже, скаржнику необхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження зазначених обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 також оскаржує постанову Верховного Суду від 14 січня 2019 року у цій справі.

Вимоги пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлюють, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року, яка ухвалена за наслідками розгляду касаційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не є предметом оскарження у касаційному порядку, а тому в частині оскарження ОСОБА_1 постанови Верховного Суду від 14 січня

2019 року, якою касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишені без задоволення, а судові рішення без змін, слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 127, 185, 390, 392, 393 та 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

В частині оскарження постанови Верховного Суду від 14 січня 2019 року відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко