ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/122/16-ц

провадження № 22-ц/4809/719/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року, у складі головуючого судді Савельєвої О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Шанс» про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Кредитної спілки «Шанс» (далі - КС «Шанс»), в якому просила визнати дійсним укладений 29 липня 2003 року між ними договір № 4 купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зазначала, що вона у порядку спадкування за заповітом є власником земельної ділянки площею 0,06 га, на якій розташовано житловий будинок АДРЕСА_1 . 29 липня 2003 року позивач сплатила відповідачу вартість придбаного нею будинку, а відповідач в свою чергу передав їй ключі від будинку та надвірних забудов, а також документи про право власності на будинок та технічну документацію. Того ж дня вона вселилась до будинку разом зі своєю сім`єю і до теперішнього часу проживає в будинку, володіє і користується ним, відповідач не чинить їй ніяких перепон. Укладаючи договір купівлі-продажу, вони з відповідачем домовилась про його нотаріальне посвідчення протягом трьох місяців після дати його укладання, про що зазначено в пункті 11 договору.

Разом з тим, у вересні 2003 року між нею та відповідачем виник конфлікт з приводу права власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, в зв`язку з чим відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, але не оспорює її право власності на будинок.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 липня 2003 року № 4, укладений між КС «Шанс» та ОСОБА_2 Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент укладення між сторонами зазначеного договору купівлі-продажу будинку чинне законодавство вимагало його обов`язкового нотаріального посвідчення, однак зазначені вимоги закону сторонами дотримані не були. При цьому встановлено, що між сторонами була досягнута згода за всіма істотними умовами договору, ОСОБА_2 сплатила повністю гроші за будинок та вселилася в нього, а кредитною спілкою «Шанс» передано ключі та правовстановлюючі документи на будинок, але відповідач ухилися від нотаріального посвідчення договору і факт його ухилення від нотаріального посвідчення договору встановлений та доведений.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги ) оскаржила в апеляційному порядку вказане рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України ( в редакції до 15.12.2017 року) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом вказаної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обов`язки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них.

Підстави звернення до апеляційного суду ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що рішенням суду порушуються її інтереси як вкладника КС «Шанс», оскільки на виконанні у Подільському ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавчий лист про стягнення на її користь боргу з відповідача у даній справі - КС «Шанс».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України( в редакції, чинній на час розгляду справи) судом першої інстанції, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 263, 264 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року, чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам зазначеного закону.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 вказувала, що КС «Шанс» визнає її право на будинок.

У свою чергу відповідачем було направлено до суду першої інстанції заяву про визнання позову (том 1 а. с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва від 26.06.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №1222, КС «Шанс» набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (том 1а.с.12).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.07.2003 року №4 КС «Шанс» в особі голови правління Самохіної Г. І . та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 ( том 1 а.с. 7-9).

Згідно з пунктом 11 даного договору, продавець та покупець домовились здійснити нотаріальне посвідчення договору протягом трьох місяців з дати його укладання.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.03.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №169, ОСОБА_2 отримала спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 Спадщина складається з земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, площею 0,0594 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 35).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний договір купівлі-продажу будинку підлягає визнанню дійсним, оскільки між сторонами досягнута згода за всіма істотними умовами договору, позивач сплатила кошти за будинок та вселилася до нього, відповідачем передано ключі від будинку та правовстановлюючі документи, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору за відсутності передбачених законом перешкод для його посвідчення.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції послався на норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод є обов`язковим лише у випадках, визначених у законі.

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Невиконання даної вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В такому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Встановлено, що на момент укладення між сторонами спірного договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.07.2003 року чинне на той час законодавство вимагало обов`язкове нотаріальне посвідчення даного договору, однак зазначені вимоги закону сторонами дотримані не були.

Між сторонами була досягнута згода за всіма істотними умовами договору, що підтверджується письмовими доказами.

Зі сторони позивача відбулося повне виконання договору.

ОСОБА_2 сплатила повністю грошові кошти за будинок та вселилася в нього, а КС «Шанс» передано ключі та правовстановлюючі документи на будинок.

Нотаріальне посвідчення договору не відбулося за відсутності передбачених законодавством перешкод для її нотаріального посвідчення в установленому законом порядку.

Факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору встановлений та доведений поясненнями сторін та письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що передбачених законом обмежень на час укладання вказаного договору купівлі-продажу не існувало, протизаконних умов договір не містить, а тому позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 липня 2003 року № 4, укладений між КС «Шанс» та ОСОБА_2 є обґрунтованими та законними, а висновок суду першої інстанції про їх задоволення є правильним.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції КС «Шанс» надала належним чином завірену довідку від 15.04.2019 року за №109 , з якої вбачається, що із колишнім членом ОСОБА_1 був проведений повний розрахунок згідно договору від 24.10.2008 року і виконавче провадження закрите. Претензій ОСОБА_1 до кредитної спілки не має.

Таким чином, права ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням не порушуються.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

22.05.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

О.І. Чельник