Провадження № 4-с/761/114/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л,

при секретарі Горюк В.А.,

за участі

представника скаржника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олеся Олександрівна, заінтересована особа: ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною скаргою, зважаючи на наступне. 13.02.2019 р. скаржник отримала постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження № 58243890 від 31.01.2019 р. Дана постанова винесена на підставі виконавчого документа, виданого 11.01.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва щодо витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, державний виконавець мав повернути зазначений виконавчий лист в силу закону - положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не відповідає вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 4 даного Закону. Виконавчий документ, на підставі якого державний виконавець відкрив виконавче провадження видано по справі № 761/21879/16-ц, проте ОСОБА_1 була відповідачем пор справі № 761/21897. Крім того, оскаржувана постанова містить зазначення адреси стягувача: АДРЕСА_2, яка н співпадає з адресою повідомленою під час слухання справи. Крім того, резолютивна частина рішення не містить не містить заходів примусового характеру - примусового виконання рішень. При цьому в рішенні, зокрема, зазначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна , переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого не законного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Таким чином, стягував має право самостійно звернутися до відповідного органу щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, а відкриття виконавчого провадження у даному випадку - неправомірними діями державного виконавця, які призводять до покладання на ОСОБА_1 невиправданого фінансового тягаря у вигляді сплати виконавчого збору. Зважаючи на викладене скаржник ОСОБА_1 просить визнати дії та рішення Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни щодо винесення постанови та щодо відкриття виконавчого провадження № 58243890 від 32.01.2019 року неправомірними; скасувати постанову Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівні про відкриття виконавчого провадження № 58243890 від 32.01.2019 року.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити в повному обсязі.

Головний державний виконавець, заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки, їх поважність не повідомляли, що відповідно до положень ч. 2 ст.450 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Вислухавши доводи представника скаржника, дослідивши матеріал справи суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 31.01.2019 р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесею Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58243890 на примусове виконання виконавчого листа № 761/21879/16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 11.01.2019 р. на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2018 року про витребування із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 871,0 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судове рішення є обов`язковим до виконання, відповідно до приписів ст. 129-1 Конституції України.

Так, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2019 р. назву документа, що підлягає виконанню вказано - виконавчий лист № 761/21879/16-ц виданий 11.01.2019 , стягував адреса - 013033, с. Сквирський, вул. Чапаєва.

За положенням ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

В свою чергу згідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Надаючи оцінку наданим доказам та поясненням представника скаржника, суд приходить до висновку, що дій державного виконавця жодним чином н суперечать вимогам закону.

За положеннями ч. 1 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)

Так, представником скаржника не надано доказів, що виконавчий документ на примусове виконання рішення суду було видано не на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2018 р. у справі № 761/21897/16-ц щодо витребування майна на користь ОСОБА_4 .

Також відсутні докази, які свідчать по неправомірність дій державного виконавця щодо зазначення адреси стягувача.

Наведене представником скаржника може свідчити про допущення державним виконавцем помилок під час складання постанови, які підлягають виправленню у встановленому законом порядку.

Також, на думку суду, не може розцінюватись як неправомірна дія державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в разі надходження відповідного документу у встановленому законом порядку, з огляду на посилання мотивувальній частині рішення щодо можливості реєстрації права власності на майно відповідно до ст.ст. 19,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зважаючи на те, що така обставина не позбавляє заінтересовану особу виконати рішення примусовому порядку.

Зважаючи н все вищенаведене суд приходить до висновку про недоведеність представником ОСОБА_1 обставин, з якими законодавець передбачає можливість визнання дій виконавця неправомірними.

Також відсутні підстави вважати, що права боржника у даному виконавчому провадженні було порушено, а отже є такими, що підлягають захисту.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 353,447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олеся Олександрівна, заінтересована особа: ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 24.05.2019 року.

Суддя: