Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 221/4209/17

провадження № 61-40909св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - орган опіки та піклування Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Гаврилової Г. Л., Зайцевої С. А., Пономарьової О. М. від 14 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, у якій просить визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що остання страждає психічним захворюванням, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря-психіатра Волноваської центральної районної лікарні і потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, оскільки не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Посилаючись на те, що вона є єдиною родичкою ОСОБА_2 , просила визнати її опікуном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано недієздатною ОСОБА_2 і встановлено над нею опіку. Призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , яка визнана судом недієздатною.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції врахував висновок судово-психіатричної експертизи від 04 грудня 2017 року № 193 та дійшов висновку, що наміри заявника ОСОБА_1 , її поведінка та інтереси, відповідають інтересам ОСОБА_2 , яка потребує опіки.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року скасовано, у задоволенні заяви відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Окремою ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2018 року про виявлені порушення закону при розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки та піклування Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, доведено до відома голові Волноваської міської ради, головному лікарю комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», головному лікарю КЗОЗ «Волноваська центральна районна лікарня» для прийняття відповідних заходів по їх усуненню і запобіганню.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, що розгляд справи у суді першої інстанції був проведений без участі ОСОБА_2 , судова психіатрична призначена та проведена з порушенням норм статті 239 ЦПК України у редакції, що діяла на час призначення судом експертизи, та статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», а матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, у зв`язку із чим дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 дієздатності.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, маючи сумніви у правильності висновку судово-психіатричної експертизи від 04 грудня 2017 року № 193, мав призначити повторну судову психіатричну експертизу, проте у порушення норм процесуального права таку експертизу не призначив, а обмежився відомостями про те, що ОСОБА_2 у травні 2018 року особисто зверталась до психіатра медичного центру «АС МЕДИКЕЛ», який за наслідком обстеження заявника зробив висновок про відсутність необхідності в її лікуванні та нагляду у лікаря-психіатра.

Узагальнені доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У вересні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_2 надійшли відзиви на касаційну скаргу, у яких остання просила залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Відзиви ОСОБА_2 мотивовані тим, що доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а постанова апеляційного суду прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, оскільки як судово-психіатрична експертиза від 04 грудня 2017 року № 193, так і судові засідання в суді першої інстанції, визнання її недієздатною і встановлення над нею опіки проводилися без її участі.

У жовтні 2018 року орган опіки та піклування Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області подав до суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив органу опіки та піклування Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області мотивовано відсутністю підстав для задоволення касаційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 серпня 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 221/4209/17 з Волноваського районного суду Донецької області.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Волноваської міської ради депутатів Волноваського району Донецької області № 5228 від 02 серпня 2017 року.

Згідно висновку № 193 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 04 грудня 2017 року, проведеної комісією експертів СПЄК при КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», ОСОБА_2 страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді судинної деменції, не уточненої. За психічним станом ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав ОСОБА_2 потребує встановлення опіки.

Згідно рішення виконавчого комітету Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області від 06 вересня 2017 року за №115 визнано можливим призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 посилалася на те, що справа у суді першої інстанції розглядалась за її відсутності, вона не була обізнана щодо вирішення питання про її психічний стан та призначення опікуна, копію оскаржуваного рішення судом на її адресу направлено не було. Крім того амбулаторна судово-психіатрична експертиза від 04 грудня 2017 року № 193 також була проведена без її участі.Зазначає, що вона є людиною похилого віку та, з огляду на стан здоров`я, потребує допомоги, яку отримує від іншої племінниці ОСОБА_4 У липні 2017 року нею було укладено договір дарування відносно своєї квартири на користь ОСОБА_4 та 28 липня 2017 року було отримано довідку у лікаря психіатра про те, що вона не перебуває на обліку у даній лікарні.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого, психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх підстав про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розгляду, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Ухвалою Волинського районного суду Донецької області від 30 жовтня 2017 року у цивільній справі призначено судово-психіатричну експертизу, яку доручено Слов`янському психоневрологічному СПЕК при обласній психіатричній лікарні міста Слов`янськ та ухвалено провести зазначену експертизу без участі хворої ОСОБА_2 по медичним документам, які є в матеріалах цивільної справи.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 193, яку проведено 04 грудня 2017 року відділенням СПЕК «Обласної психіатричної лікарні міста Слов`янська», форма проведення амбулаторна, на підставі амбулаторної картки № 1518 за період з 26 червня 2017 року по 10 жовтня 2017 року), надано відповідь на постановлене питання та зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічну хворобу - судинну деменцію, неуточнену, не розуміє значення своїх дій та не курує ними. Для захисту цивільних прав ОСОБА_2 потребує встановлення опіки.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає Закон України «Про судову експертизу».

Відповідно до статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, для застосування в Україні.

Методи діагностики та лікування і лікарські засоби, дозволені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, застосовуються лише з діагностичною та лікувальною метою відповідно до характеру психічних розладів і не можуть призначатися для покарання особи, яка страждає на психічний розлад, або в інтересах інших осіб.

Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.

Апеляційний суд, установивши недотримання судом першої інстанції вимог статті 298 ЦПК України та проведення відповідної судово-психіатричної експертизи без участі особи щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначене позбавляє можливості дійти висновку про наявність підстав вважати, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад.

Разом із тим, згідно преамбули Закону України «Про психіатричну допомогу» (у редакції, що діяла на час призначення експертизи) - психіатрична допомога це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до статті 25 даного закону особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України та Законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України.

Особи, яким надається психіатрична допомога, можуть піклуватися про захист своїх прав та свобод особисто або через своїх представників у порядку, встановленому ЦК України, ЦПК України та іншими законами України.

Особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на: альтернативний, за власним бажанням, психіатричний огляд та залучення до участі в роботі комісії лікарів-психіатрів з питань надання психіатричної допомоги будь-якого фахівця, який бере участь у наданні психіатричної допомоги, за погодженням з ним.

Суд установив, що ОСОБА_2 08 травня 2018 року особисто звернулась до психіатра медичного центру «АС МЕДИКАЛ», який за наслідком обстеження заявника зробив висновок про відсутність необхідності лікування та нагляду у лікаря-психіатра ОСОБА_2

За таких обставин, правильними є висновки апеляційного суду про те, що місцевим судом були порушені норми процесуального та матеріального права, та розгляд справи, всупереч вимогам статті 299 ЦПК України, проведений без участі ОСОБА_5 ; судова психіатрична експертиза призначена та проведена з порушенням норм статті 293 ЦПК України (у редакції, що діяла на час призначення судом експертизи) та статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_5 хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та дійшов обгрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило