КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22-ц/824/6854/2019 Головуючий в 1 інстанції - Шевченко Т.М.
Унікальний № 752/9740/18 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права на визначення місця проживання дітей та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просила визначити місце проживання дітей з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з літа 2013 року по грудень 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають двох малолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначала, що майже всі витрати по утриманню дітей покладені на неї. Відповідач є фінансово забезпеченим, проте на матеріальне утримання дітей надає незначні грошові суми (в середньому 1 300 грн. на обох дітей), що є недостатнім розміром для забезпечення дітям належних умов для фізичного і духовного розвитку.

Враховуючи, що піклування про дітей та їх виховання повністю покладені на ОСОБА_3 , як матір, а батько не приділяє дітям достатньої уваги, позивач просила також визначити місце проживання дітей з нею.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати його право на участь у визначенні місця проживання дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 2015 року він за допомогою поштового зв`язку добровільно сплачує аліменти у розмірі не менше 30% від розміру заробітної плати. З січня 2015 року позивач почала чинити йому перешкоди у зустрічах та спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим він звертався у суд з відповідним позовом про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, який судом задоволено частково. Проте, не зважаючи на судове рішення, що набрало законної сили, мають місце перешкоди у спілкуванні з дітьми зі сторони матері. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 в уточненні позовних вимог за зустрічним позовом просив також зобов`язати ОСОБА_3 , у разі, якщо адреса перебування будь-кого із дітей або обох дітей більше як 1 (одну) добу є відмінною від адреси реєстрації її (їх) місця проживання, шляхом надсилання рекомендованого листа, а у невідкладних випадках також надісланням СМС-повідомлень на номер засобу зв`язку: НОМЕР_1 96 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про фактичну адресу знаходження кожного з дітей із зазначенням ім`я дитини, строку та причини знаходження дитини за фактичною адресою її перебування.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року первісний позов задоволено частково. Судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, починаючи з 15 травня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей з матір'ю - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обидві сторони оскаржили його до суду апеляційної інстанції.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить зазначене рішення суду скасувати в частині вирішення позовних вимог за первісним позовом, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Скаржник зазначає, що такий розмір аліментів, як 1/3 частина щомісячного доходу відповідача, який стягнуто судом, є недостатнім для задоволення усіх необхідних потреб малолітніх дітей. При цьому, на думку скаржника, суд не врахував усі витрати, які має позивач, та які перевищують розмір його підтвердженого доходу, що мало бути врахованим в силу положень ст. 182 СК України.

Крім того, скаржник зазначає, що суд дійшов хибного висновку про відсутність спору між сторонами щодо проживання дітей з матір'ю, а тому безпідставно відмовив у позові в цій частині.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Послався на те, що судом належним чином не встановлено суттєві обставини справи та не враховані надані ним докази.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача та відхилення апеляційної скарги відповідача, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Їх батьками є сторони у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . (а.с. 11, 12)

Малолітні діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 58 - 60) Відповідач проживає окремо.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено визначити батькові, ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши наступний графік їх побачень:

- кожну першу та третю середу місяця з 17.00 год. до 19.00 год. у попопердньо узгодженому з матір`ю ОСОБА_3 , місці, у присутності матері ОСОБА_3 , або іншою уповноваженою нею особою;

- кожну другу та четверту суботу місяця з 10.00 год. по 12.00 год. у попередньо узгодженому з матір`ю ОСОБА_3 місці, у присутності матері, ОСОБА_3 , або іншої уповноваженої нею особи;

- з 10.00 год. по 14.00 год. дня наступного, після дня народження малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме 07 червня кожного року, у попередньо узгодженому з матір`ю ОСОБА_3 , місці у присутності матері ОСОБА_3 , або іншої уповноваженої неї особи. (а.с. 171)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2016 року змінено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в частині визначення графіку побачень ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 Постановлено визначити наступний графік побачень ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме:

- кожної першої та третьої середи місяця з 17.00 год. по 19.00 год. за місцем зарестрованого місця проживання матері дітей ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності матері ОСОБА_3 або іншої уповноваженої нею особи;

- кожної другої та четвертої суботи місяця з 10.00 год. по 12.00 год. за місцем зареєстрованого проживання матері дітей ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності матері ОСОБА_3 або іншої уповноваженої нею особи;

- з 10.00 год. по 14.00 год. дня наступного після дня народження малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме 06 червня кожного року, за місцем зареєстрованого проживання матері дітей ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності матері ОСОБА_3 або іншої уповноваженої нею особи. (а.с. 179)

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що діти проживають разом з матір'юта перебувають на її повному утриманні, а відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей.

Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сторонами не оспорюється, що їх діти проживають разом з матір`ю, що також підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с. 58-60 т.1).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач просить стягувати аліменти з відповідача саме у частці від доходу платника аліментів, а не у твердій грошовій сумі.

З довідки від 25.06.2018 р., виданої ТОВ "Домасс 2014", ОСОБА_1 працює у товаристві на посаді комерційного директора з 01 липня 2017 року і по теперішній час і його щомісячна заробітна плата становить 3 220 грн. (а.с. 169 т.1)

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про доцільність збільшення частки аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з 1/3 частини до Ѕ частини доходів платника аліментів, колегія суддів керується наступним.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, указана вимога з набранням чинності нової редакції ЦПК, може бути пред`явлена як в наказному, так і позовному провадженні.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у порядку наказного провадження та при видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Із системного аналізу зазначених вище норм права слідує, що законодавець передбачив гарантоване(без дослідження обґрунтованості заявлених вимог по суті) право двох дітейна отримання аліментів у розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що стягнення більшоїчастки від доходу платника аліментів у позовному провадженні можливе, якщо під час розгляду справи будуть встановлені обставини, які б свідчили про доцільність збільшення такої частки та про можливість платника аліментів сплачувати їху відповідному розмірі.

Проте, з матеріалів справи зазначені обставини не вбачаються.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дітей з матір'ю, то колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

Так, відмовляючи у задоволенні позову в указаній частині, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, а указане питання вже вирішене органом опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи міститься висновок № 100-16463 від 16.10.2018 р. про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 71-73 т.2), зі змісту якого вбачається, що діти проживають за місцем своєї реєстрації разом з матір`ю. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, за адресою: АДРЕСА_1 , умови для проживання малолітніх дітей створені належним чином.

Разом з тим, надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю, не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, а указаний висновок має рекомендаційний характер і може бути використаний, як доказ, оцінка якому повинна бути надана судом.

Позивач в позові посилалася на те, що відповідач неодноразово погрожував їй відібрати дітей, а тому, не зважаючи на те, що діти на даний момент проживають з нею, вона має побоювання, що відповідач, після однієї із зустрічей з дітьми, які встановлені для останнього іншим судовим рішенням, не поверне дітей до місця їх проживання.

Враховуючи таку поведінку відповідача, позивач звернулась до суду, з метою захисту прав дітей, та визначення в судовому порядку місця їх проживання з нею.

В ході розгляду справи, відповідач звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, у тому числі, щодо визнання за ним права приймати участь у визначенні місця проживання дітей. При цьому, відповідач просить суд зобов`язати відповідача повідомляти його щоразу, якщо діти протягом більш ніж 24 годин перебувають не за місцем їх реєстрації.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що між сторонами дійсно наявний спір щодо місця проживання дітей, зокрема, щодо порядку встановлення місця їх проживання.

Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (справа "Мамчур проти України", рішення від 16 липня 2015 року).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

В даній справі мати дітей має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей.

При цьому, не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір`ю.

Керуючись, в першу чергу, інтересами дітей і враховуючи надані сторонами докази та, зокрема, висновок Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-16463 від 16.10.2018 р., колегія суддів вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_3

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 про задоволення зустрічного позову, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що сторонами не заперечується надане та гарантоване відповідачеві законом право приймати участь у вихованні та визначенні місця проживання дітей.

Щодо вимог зустрічного позову про зобов`язання матері у разі, якщо адреса перебування будь-кого із дітей або обох дітей більше як 1 (одну) добу є відмінною від адреси реєстрації її (їх) місця проживання, завчасно повідомляти ОСОБА_1 про фактичну адресу знаходження кожного з дітей, суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів, а захист прав на майбутнє законом не передбачено.

З огляду на викладене, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, ухваливши нове рішення в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей з матір`ю, яким позов у вказаній частині задовольнити.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог за первісним позовом про визначення місця проживання дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з їх матір`ю ОСОБА_3 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: