Справа 487/3954/14-ц
Провадження № 22-ц/812/834/19
У Х В А Л А

13 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Колосовського С.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 13910,88 грн. задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою та заявою про поновлення пропущеного процесуального строку. Поважними причинами пропуску строку зазначила, що при оголошенні оскарженого рішення присутня не була, копію його не отримувала. Про наявність рішення дізналась лише, 15 травня 2018 року, після того як з її пенсії стягнули 486 грн. Потім з цього приводу зверталась до пенсійного органу, ПАТ «Акцент Банк», органів прокуратури та суду. Враховуючи ці обставини просила поновити строк.

12 квітня 2019 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху у зв`язку з необхідністю витребування цивільної справи № 487/3954/14-ц за вищевказаним позовом для з`ясування обставин дотримання строків на апеляційне оскарження.

Після надходження цивільної справи до апеляційного суду, 25 квітня 2019 року ухвалою суду апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху, а апелянту надано строк який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ним копії цієї ухвали для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду та підстав його поновлення.

08 травня 2019 року на виконання вищевказаної ухвали ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву, в якій були зазначені ті ж самі підстави для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 2014 року ПАТ «Акцент Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Ухвалами від 22 квітня 2014 року відкрито провадження у цій справі, а 04 листопада 2014 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі, в якості відповідача на підставі ст. 37 ЦПК України, як спадкоємця ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Заочним рішення Заводського районного суду від 24 грудня 2014 року позов ПАТ «Акцент Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент Банк» 13910,88 грн. заборгованості та 243,60 грн. судового збору. Після цього, ОСОБА_1 зверталася із заявою про перегляд заочного рішення, а її представник ОСОБА_3, яка діяла на підставі угоди про надання юридичної допомоги та ордеру, ознайомлювалася з матеріалами справи, подавала заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, повідомлялась про розгляд справи під розписку, подавала заперечення по справі. А після ухвалення оскаржуваного рішення 12 травня 2016 року, представник відповідача 06 вересня 2017 року звернулася до суду з заявою про отримання копії рішення та отримала його 15 вересня 2017 року. Однак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала лише 09 квітня 2019 року.

Звертаючись з апеляційною скаргою до суду вона повинна бути подана в передбачений законом строк. Так, відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга, зокрема на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею ст. 354 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 357 ЦПК України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки наведені відповідачем причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначені в заяві про поновлення строку, були визнані судом неповажними, а інших поважних причин пропуску строку відповідач в заяві не зазначила, то у задоволенні заяви про поновлення строку слід відмовити.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (ст. 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

У рішенні у справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2015 Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії" ).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Враховуючи, що наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції, у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з цим відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 127, 358 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги:

-у розмірі 365,40 грн. за квитанцією № 0.0..1 від 09 квітня 2019 року, отримувач УК у м. Миколаїв/22030101, , р/р НОМЕР_1 , МФО 899998.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя Миколаївського

Апеляційного суду С.Ю. Колосовський