Провадження № 22-ц/801/725/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 рокуСправа № 127/18798/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договорів припиненими,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 05 грудня 2018 року у м. Вінниці суддею цього суду Антонюком В. В., зі складанням його повного тексту 07 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про визнання договорів припиненими, мотивуючи його тим, що 04 червня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0101/0608/71-133, згідно з умовами якого вона отримала грошові кошти у виді кредиту в сумі 30 000,00 доларів США на строк до 03 червня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 04 червня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №0101/0608/71-133-Z-01, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передає в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В червні 2012 року позивач отримала від ПАТ "Альфа-Банк" повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ОСОБА_1 , відповідно до якого право вимоги перейшло від ВАТ "Сведбанк" до ПАТ "Альфа-Банк".

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року у цивільній справі № 127/61/15-ц задоволено позов ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, достроково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість в сумі 358 408,88 грн., з яких: 323 618, 78 грн. заборгованість за кредитом; 30916, 69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3873, 41 грн., пеня за прострочку виконання грошового зобов`язання.

25 травня 2018 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56472125 на виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20 травня 2015 року у справі № 127/61/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 361 992,97 грн.

07 червня 2018 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56472125 у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа.

Пославшись на вказані обставини та на те, що грошове зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі, відповідно до положень ст. 599 ЦК України та ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», ОСОБА_1 , просила суд визнати припиненими кредитний договір № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року та іпотечний договір №0101/0608/71-133-Z-01 від 04 червня 2008 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року позов задоволено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), яке відповідно до статуту є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначила, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0101/0608/71-133, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 30 000,00 доларів США, на строк з 04 червня 2008 року по 03 червня 2028 року включно, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а. с. 5-8).

Згідно з п. 1.3 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця, через касу банку згідно Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

У пункті 5.1.1 цього договору зазначено, що позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строки, встановлені цим договором, а також сплату неустойок та відшкодування банку збитків у випадках неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 04 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №0101/0608/71-133-Z-01, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В. М., зареєстрований в реєстрі за № 2618 (а. с.9-10).

Відповідно до п. 2 вказаного іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 .

Листом вих. № 40882-23-б/б від 18 червня 2012 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомив ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк» (а. с. 11-12).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року у цивільній справі № 127/61/15-ц, яке набрало законної сили 06 березня 2015 року, задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з неї на користь позивача заборгованість в сумі 358 408,88 грн., з яких: 323 618, 78 грн. заборгованість за кредитом; 30916, 69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3873, 41 грн., пеня за прострочку виконання грошового зобов`язання (а. с. 13-14).

20 травня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі № 127/61/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість в сумі 358408,88 грн. (триста п`ятдесят вісім тисяч чотириста вісім) гривень 88 коп., з яких: 323 618, 78 грн. заборгованість за кредитом; 30916, 69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3873, 41 грн., пеня за прострочку виконання грошового зобов`язання (а. с. 15).

25 травня 2018 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Касяновським М. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56472125 з виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20 травня 2015 року у справі № 127/61/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 361 992,97 грн. (а. с. 16).

Відповідно до вимоги державного виконавця за вих. № 4636/02.1-25/8 від 04 червня 2018 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіальним управління юстиції у Вінницькій області вимагав від ОСОБА_1 забезпечити повне та своєчасне виконання вимог виконавчого провадження № 56472125 з виконання виконавчого листа, виданого 20 травня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/61/154-ц та надав їй строк до 08 червня 2018 року погасити заборгованість та судовий збір на користь ПАТ «Альфа-Банк» на загальну суму 361 992,97 грн., а також виконавчий збір в розмірі 36 199,30 грн. та 150 грн. на користь держбюджету в рамках виконавчого провадження № 56472125 (а. с. 17).

07 червня 2018 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчуком С. І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56472125 у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу (а. с. 18).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року станом на 29 серпня 2018 року заборгованість за цим договором становить 19820,57 дол. США, що еквівалентно 555991,11 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 9118,27 дол. США; заборгованості за відсотками - 7276,11 дол. США; заборгованості за пенею за останній календарний рік - 3426,19 дол. США (а. с. 44-45).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 фактично було виконано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року, отже відповідно до положень ст. ст. 598 та 599 ЦК України зобов`язання за кредитним договором №0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року припинилось у зв`язку із його виконанням, тому, як наслідок, наявні підстави і для припинення іпотечного договору № 0101/0608/71-133-Z-01 від 04 червня 2008 року. Водночас, суд дійшов висновку, що банк має право нараховувати відсотки за кредитним договором виключно під час строку кредитування, однак даний строк може змінитись у випадку звернення кредитора до боржника з вимогою про дострокове повернення кредиту у відповідності до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Із такими висновками суду не можна погодитись, оскільки він дійшов їх із неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною п`ятою вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Разом з тим, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то воно повинно бути виконано відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека є засобом забезпечення зобов`язання боржника перед кредитором і нерозривно пов`язана з основним зобов`язанням.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» визначений вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, який має імперативний характер. Зокрема підставою припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання.

Таким чином з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про припинення зобов`язання за договором кредиту та іпотечним договором, оскільки місцевим судом не враховано, що заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року виконане позивачем лише 06 червня 2018 року, отже і вимоги кредитора про стягнення заборгованості по сплаті кредиту станом на 01 грудня 2014 року задоволені боржником у цей день, тобто більш ніж через три роки з дня набрання заочним рішенням законної сили.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апелянта про те, що у зв`язку з довготривалим виконанням ОСОБА_1 заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року, АТ «Альфа-Банк» має до неї грошові претензії як до боржника за кредитним договором № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року, та, як наслідок, відповідно до умов цього договору та положень ст. 1048 ЦК України нарахував позивачу борг зі сплати кредиту станом на 29 серпня 2018 року в розмірі 19820,57 дол. США, який вона не визнає, проте законних підстав для визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів не має відповідно до положень зазначених вище норм Цивільного кодексу України.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 520/16150/15-ц.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин по суті заявлених позовних вимог висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, оскільки спір між сторонами у зазначеній справі стосується стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею, а також штрафу (фіксованої частини та процентної складової) після спливу передбаченого договором строку кредитування, а не вирішення наявності чи відсутності підстав для визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне судовий збір, сплачений АТ «Альфа-Банк» за подачу апеляційної скарги в розмірі 2114,40 грн, стягнути з ОСОБА_1 , а судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Десятинна, б. 4/6) 2114, 40 грн сплаченого судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 28 травня 2019 року.