Ухвала

27 травня 2019 року

м. Київ

справа № 638/6399/18

провадження № 61-9931ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз»), товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (далі - ТОВ «Харківгаз збут») про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи його тим, що є споживачем послуг газопостачання ТОВ «Харківгаз збут».

Із травня 2017 ТОВ «Харківгаз збут» розпочав виставляти рахунки на сплату послуг постачання природного газу на підставі показань загальнобудинкового вузла обліку газу, який був встановлений представником ПАТ «Харківміськгаз».

На думку позивача дії відповідачів із розрахунку за послуги газопостачання на підставі показань загальнобудинкового приладу обліку газу суперечать чинному законодавству та порушують її права.

Позивачем також зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_3 , отже є суб`єктом ринку природного газу. Власники сусідніх квартир у будинку також мають окремі від позивача особові рахунки на газопостачання, відповідно є суміжними суб`єктами ринку природного газу у відношенні до неї.

Посилаючись на те, що оскільки вона є окремим суб`єктом ринку газу і має бути забезпечена приладом обліку природного газу, позивач просила зобов`язати ПАТ «Харківміськгаз» встановити індивідуальний лічильник газу у її квартирі, зобов`язати постачальника природного газу ТОВ «Харківгаз збут» визначити фактичний об`єм спожитого природного газу за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 за відповідний календарний місць за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України до моменту забезпечення індивідуального лічильника.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ «Харківміськгаз» встановити індивідуальний лічильник газу в квартирі АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у травні 2019 року, ПАТ «Харківміськгаз» просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року та скасувати частково рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року в частині зобов`язання ПАТ «Харківміськгаз» встановити індивідуальний лічильник газу, стягнення судового збору та в цій частині ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,ціну позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв