КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/7425/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

11 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, де просила винести обмежувальний припис ОСОБА_1 строком на 6 ( шість ) місяців, яким обмежити ОСОБА_1 спілкування з постраждалими дітьми- ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом заздалегідь узгодженого та встановленого графіку і в обов`язковій присутності матері - ОСОБА_2 ,

заборонити ОСОБА_1 з`являтися чи наближатися на визначену відстань в межах прибудинкової території до місця проживання ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також з`являтися чи наближатися в межах прибудинкової території до будинку матері - ОСОБА_5 ,де часто перебувають діти, за адресою: АДРЕСА_2 ,

заборонити ОСОБА_1 особисто без присутності матері - ОСОБА_6 відвідувати та забирати дітей, а саме: ОСОБА_3 в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 112 імені Т . Шевченка з поглибленим вивченням іноземних мов, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 78, ОСОБА_4 в дитячому садочку №262 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 84 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого народились діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 є кривдником, який свідомо вчиняв дії, що мають ознаки домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 , свідками яких були і їхні малолітні діти.

На підставі викладеного ОСОБА_2 звернулася до суду із відповідною заявою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задоволеноу повномуобсязі.

Встановлено наступні заходи обмеження прав ОСОБА_1 та покладено на нього наступні обов`язки:

обмежено ОСОБА_1 спілкування з постраждалими дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом заздалегідь узгодженого та встановленого графіку і в обов`язковій присутності матері ОСОБА_2 ,

заборонено Крошці Олегу Петровичу, з`являтися чи наближатися на визначену відстань в межах прибудинкової території до місця проживання ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , за адресою; АДРЕСА_1 , а також з`являтися чи наближатися в межах прибудинкової території до будинку моєї матері ОСОБА_5 де часто перебувають діти, за адресою: АДРЕСА_2 ,

заборонено ОСОБА_1 особисто без присутності матері ОСОБА_7 відвідувати та забирати дітей, а саме: ОСОБА_3 в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №112 імені Т. Шевченка з поглибленим вивченням іноземних мов, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 78, ОСОБА_4 - в дитячому садочку №262 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 84 .

Обмежувальний припис видано строком на 6 ( шість ) місяців.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що з матеріалів справи та наданих у судовому засіданні пояснень заявника вбачається, що ОСОБА_2 є постраждалою від дій ОСОБА_1 , що мають ознаки домашнього насильства, свідками яких були малолітні діти останніх.

На думку суду, дії ОСОБА_1 , саме вчинення сварок та бійок, погрози по відношенню до ОСОБА_2 є проявом психологічного та фізичного насильства.

За наведених вище обставин, суд приходить до переконання про обґрунтованість поданої заяви та необхідності з метою запобігання та протидії домашньому насильству, що має місце з боку ОСОБА_1 по відношенню до заявника, видати обмежувальний припис строком на шість місяців.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подану заяву залишити без задоволення.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року, із змінами згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від від 09 квітня 2015 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у розмірі Ѕ частини від заробітку ( доходу ) батька, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с.13-15, 16-19 ).

Як вбачається з висновку ст. ДОП Голосіївського УН ГУНП у м. Києві від 12 травня 2017 року, із заявою звернулась ОСОБА_2 , яка, зокрема, повідомила про те, що колишній чоловік, з яким вона розлучена на протязі двох років, погрожував її фізичною розправою, хапав за руки та не хотів покидати її квартиру.

Колишній чоловік ОСОБА_1 , від дачі пояснень відмовився згідно ст. 63 Конституції України ( а.с. 20 ).

Як вбачається із відповіді Голосіївського УП ГУНП від 21 травня 2018 року щодо надання інформації з приводу викликів ОСОБА_2 здійснених за адресою: АДРЕСА_1, що від неї надійшли наступні звернення : ЄО 14587 від 30 квітня 2014 року, звернення ОСОБА_2 , стосовно побиття її чоловіком, ЄО 28149 від 10 травня 2017 року, звернення ОСОБА_5 ( матір заявниці ОСОБА_2 ) стосовно побиття її дочки чоловіком, ЄО 19361 від 02 квітня 2018 року, надійшло по спецлінії «102» звернення ОСОБА_5 , стосовно конфлікту її дочки ОСОБА_2 з її чоловіком, ЄО 22760 від 15 квітня 2018 року, звернення ОСОБА_2 стосовно пошкодження її автомобіля колишнім чоловіком, ЄО 23555 від 18 квітня 2018 року, звернення ОСОБА_2 , стосовно конфлікту з колишнім чоловіком ( а.с. 21 )

Всі ці матеріали списані до справи Управління поліції і жодного рішення по даним зверненням стосовно притягнення ОСОБА_1 не прийнято.

За результатами розгляду наведених вище звернень органи поліції вбачають цивільно-правові відносини і радять звертатися до суду ( там же ).

У довідці від 26 квітня 2018, що видана Голосіївським УП ГУНП у м. Києві на ім`я ОСОБА_2 , зокрема зазначено, що 15 квітня 2018 року, приблизно 20 години 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_8 , її колишній чоловік ОСОБА_1 , пошкодив її автомобіль «Кіа Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, у вигляді подряпин та вм`ятини стійки з лівої сторони, та відірваний передній склоочисник.

Також зазначено, що за даним фактом проводиться всебічна перевірка ( а.с. 22 ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно встановив, що ОСОБА_2 є постраждалою від дій ОСОБА_1 , що мають ознаки домашнього насильства.

При цьому, ОСОБА_1 жодного разу не був притягнутий до адміністративної чи кримінальної відповідальності стосовно вчинення насильства в сім`ї, однак, з точки зору другої інстанції, зазначені докази в своїй сукупності підтверджують факт фізичного, психологічного насильства в сім`ї.

Зазначені обставини підтверджуються висновком №11/08-18 експертного дослідження від 27 серпня 2018 року, яке, наряду з іншими зазначеними доказами суд другої інстанції відносить до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, які є правовою підставою для задоволення заявлених вимог щодо заборони ОСОБА_1 , з`являтися чи наближатися на визначену відстань в межах прибудинкової території до місця проживання ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , за адресою; АДРЕСА_1

Відтак, на переконання апеляційного суду, місцевий суд в частині ухвалення рішення щодо винесення обмежувального припису ОСОБА_1 строком на 6 ( шість ) місяців, яким: заборонено ОСОБА_1 , з`являтися чи наближатися на визначену відстань в межах прибудинкової території до місця проживання ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , за адресою; АДРЕСА_1 , правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 5, 12, 13, 76-80, 263-265, 350-1, 350-8 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке не може бути скасоване в цій частині у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції не вважає порушенням прав батька дітей у їх спілкуванні за зазначеним місцем проживання, передбаченого ст. 153 СК України, оскільки зазначена квартира є місцем проживання і заявника, в інтересах якого запроваджується обмежувальний припис ОСОБА_1 .

Проте, в частині вирішення решти вимог заяви про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , а саме: обмеження ОСОБА_1 спілкування з постраждалими дітьми- ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом заздалегідь узгодженого та встановленого графіку і в обов`язковій присутності матері ОСОБА_2 , заборони з`являтися чи наближатися в межах прибудинкової території до будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , заборони ОСОБА_1 особисто без присутності матері ОСОБА_7 відвідувати та забирати дітей, а саме: ОСОБА_3 в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №112 імені Т. Шевченка з поглибленим вивченням іноземних мов, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 7, ОСОБА_4 в дитячому садочку №262 за адресою: м . Київ, вул. Жилянська , 84 апеляційний суд вважає за необхідне зазначите наступне.

Так, подана заява в частині видачі обмежувального припису щодо обмеження спілкування ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та заборони без присутності матері відвідувати і забирати дітей з навчальних закладів, не підлягає до задоволення, оскільки заявником не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту заподіяння такого домашнього насильствабатьком по відношенню до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 и.

Крім цього, з висновку № 11/08-19 експертного дослідження від 27 серпня 2018 року, складеного психологом Центру психологічної експертизи ІАДСО Копишинською Людмилою Олександрівною вбачається, що формальність стосунків ОСОБА_1 та відсутність постійного зв`язку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , призвели до того, що вони не відчувають безперервності, позитивної забарвленості контакту з батьками ( а.с. 26-41 ).

Також, зазначено, що на момент проведення психологічного обстеження жодної з восьми ознак емоційного відчуження дитини, наявність яких дозволяє стверджувати, що один з батьків психологічного впливу на дитину, формуючи у неї негативну думку про іншого батька, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не виявлено ( там же ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, таке обмеження та заборона без вагомих на це підстав буде порушувати права ОСОБА_1 на участь у вихованні своїх дітей - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , спілкуванні з ними, передбаченими ст.ст. 153, 157 СК України, та може негативно вплинути на їх відносини в подальшому.

Також, заява в частині видачі обмежувального припису щодо заборони ОСОБА_1 з`являтися чи наближатися в межах прибудинкової території до будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , не може бути задоволена, оскільки ОСОБА_5 а таких вимог не заявляла, а заявник не мала відповідних повноважень на подачу зазначених вимог.

Окрім цього матеріали справи не містять будь-яких доказів, згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, здійснення насильства ОСОБА_1 ем по відношенню до матері заявника.

За таких обставин, в визначеній апеляційним судом частині, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 5, 10-13, 51, 76-81, 263, 350-6 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо задоволення цих вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду в частині задоволення вимог заяви щодо обмеження ОСОБА_1 спілкування з постраждалими дітьми - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом заздалегідь узгодженого та встановленого графіку і в обов`язковій присутності матері ОСОБА_2 , заборони з`являтися чи наближатися в межах прибудинкової території до будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , заборони ОСОБА_1 особисто без присутності матері ОСОБА_7 відвідувати та забирати дітей, а саме: ОСОБА_3 в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №112 імені Т. Шевченка з поглибленим вивченням іноземних мов, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 7, ОСОБА_4 в дитячому садочку №262 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 84 , підлягає скасуванню із ухваленням нового про залишення їх без задоволення у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх необґрунтованістю та недоведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

Доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ( а.с. 148-154 ), зокрема, про те, що нею заявлено питання не про заборону в спілкуванні та зустрічі ОСОБА_1 з дітьми, а ставилося питання щодо його обмеження в спілкуванні та зустрічі в наслідок його неправомірних дій за обов`язковою участю матері в заздалегідь визначений час та день, ОСОБА_1 не входить до кола дорослих, які утворюють ОСОБА_3 соціально-підтримуюче оточення, ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дітей, з точки зору другої інстанції та в силу викладеного, не є належною правовою підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги в визначеній апеляційним судом частині.

Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк для подачі цього відзиву, що визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року ( а.с. 139-140 ), оскільки ОСОБА_2 не мала можливості своєчасно його подати ( а.с. 144).

При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені можливості, у встановленому законом порядку та на підставі ст.ст. 157-159 СК України, визначити способи їх участі у спілкуванні та вихованні дітей.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису в частині задоволення вимог заяви щодо обмеження ОСОБА_1 спілкування з постраждалими дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом заздалегідь узгодженого та встановленого графіку і в обов`язковій присутності матері ОСОБА_2 , заборони з`являтися чи наближатися в межах прибудинкової території до будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , заборони ОСОБА_1 особисто без присутності матері ОСОБА_7 відвідувати та забирати дітей, а саме: ОСОБА_3 в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №112 імені Т. Шевченка з поглибленим вивченням іноземних мов, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 7, ОСОБА_4 в дитячому садочку №262 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 84 скасувати та в частині цих вимог ухвалити нове судове рішення про залишення їх без задоволення.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко