Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2019 р. Справа № 608/41/19

Номер провадження2/608/165/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач вказала, що 30 вересня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 238. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітні діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем разом проживають, але не спілкуються через різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому ОСОБА_1 прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_1 » та неповнолітніх дітей залишити проживати з нею.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що з 30 вересня 2003 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в відділі РАГС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 238. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітні діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони спільного господарства не ведуть. Їх сім`я розпалася, існує лише формально. Сторонам надавався час для примирення, якого не наступило.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Керуючись ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , уродженцем АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 , жителькою АДРЕСА_3 , який був зареєстрований 30 вересня 2003 року в відділі РАГС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 238.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір`ю.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя:/підпис/

Копія вірна:

Рішення набрало законної сили «___» червня 2019 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/41/19, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано «___»________________2019 року.

Секретар: