ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Харків

справа № 613/1475/17

провадження № 22-ц/818/2396/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругова С.С., Маміна О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків за 2015 рік, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків за 2015 рік,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдані йому матеріальні збитки в сумі 10 764 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Богодухівського районного суд від 8 грудня 2015 року встановлено обставини, викладені нижче, які згідно ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказування при розгляді даної справи, а саме: ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30 вересня 2008 року; ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,25 га згідно свідоцтва про право приватної власності від 22 серпня 2013 року; ОСОБА_2 самовільно на протязі 2012-2014 р.р. займав частину земельної ділянки позивача, чим порушував його законні права; рішенням суду зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 частину самовільно зайнятої земельної ділянки, загальної площею 144 кв.м., згідно акту заміру від 10 липня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 9 березня 2016 року встановлено обставини, викладені нижче, які згідно ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказування при розгляді даної справи, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2902,20 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків. В 2015 році ОСОБА_2 продовжував займати частину земельної діялнк позивача, розміром 144 кв.м., чим завдав йому збитків і за 2015 рік, рішення Богодухівського районного суду від 8 грудня 2015 року про повернення цієї ділянки було виконане тільки в наступому 2016 році, згідно Акту державного виконавця Чернишова В.І. від 6 травня 2016 року. Для розрахунку завданих збитків було складено Акт обстеження його земельної ділянки від 28 серпня 2015 року, в якому визначена урожайність картоплі 13 (тринадцять) кг. з одного кв. м. Середньоринкова ціна картоплі на день подачі позову складає 5,75 грн. за один кілограм, згідно Довідки ТОВ «Богодухівський ринок» станом на 13.12.2017 року.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані матеріальні збитки у розмірі 10 764 гривні, судовий збір у розмірі 640 гривень, всього 11 404 (одинадцять тисяч чотириста чотири) гривні.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що спірна земельна ділянка в період 2015 року ним не використовувалась, огорожа ділянки була відсутня. Крім того, зазначає що врожайність картоплі в Богодухівському районі фактично становила 2,85 кг з 1 кв.м., а не 13, як зазначає позивач. Таким чином вважає позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Також зазначає, що спірна ділянка складає тільки 69,73 кв.м., що підтверджується протоколом, засвідченим головою Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 8 грудня 2015 року було встановлено, що ОСОБА_1 є законним власником земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 самовільно на протязі 2012-2014 р.р. займав частину земельної ділянки позивача, чим порушив його законні права. Даним рішенням ОСОБА_2 зобов`язано повернути ОСОБА_1 протиправно вилучену та самовільно зайняту частину земельної ділянки, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до «Плану меж земельної ділянки» технічної документації та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.08.2013 року, шляхом знесення встановленої ним огорожі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 229,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 9 березня 2016 року Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 8 грудня 2015 року в оскаржуваній частині скасовано. Позов ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальних збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2902,20 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків. В іншій частині в задоволенні позову в цій частині відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Під час розгляду зазначеної вище справи Богодухівським районним судом та Апеляційним судом Харківської області було встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно з 30 вересня 2008 року. Рішенням XVII сесії XXI скликання Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 26 січня 1994 року передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га.

12 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено та погоджено межі земельних ділянок з суміжними землекористувачами. Межові знаки пред`явлені землевласнику і передані йому на зберігання. Рішенням XII сесії VI скликання Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 28 лютого 2012 року № 92-VІ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0, 25 га.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить ОСОБА_1 на праві приватної власності з 22 серпня 2013 року. ОСОБА_2 не є власником суміжної земельної ділянки.

Актом обстеження та заміру земельної ділянки постійної комісії Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з питань земельних відносин від 09 жовтня 2013 року встановлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняв у ОСОБА_1 земельну ділянку орієнтованою площею 129, 40 кв. м.

Із довідки сільської ради від 04 березня 2014 року вбачається, що спірна земельна ділянка розміром 82, 9 кв. м. в 2012 році та в 2013 році площею 129, 4 кв. м. фактично використовувалася відповідачем.

Актом обстеження та заміру земельної ділянки постійної комісії Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з питань земельних відносин від 22 травня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняв у ОСОБА_1 земельну ділянку орієнтованою площею 119, 7 кв. м.

Протоколом засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Богодухівської районної державної адміністрації від 12 березня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні розрахунків збитків.

Із акта обстеження земельної ділянки Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області від 18 червня 2014 року та листа Державної інспекції сільського господарства в Харківській області від 19 червня 2014 року вбачається, що дійсно огорожа (сітка) перенесена в бік земельної ділянки ОСОБА_1

Відповідно матеріалів справи сільська рада реагувала на звернення ОСОБА_1 та попереджала ОСОБА_2 про відповідальність за знищення межових знаків та самовільне зайняття земельної ділянки.

Протоколом засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Богодухівської районної державної адміністрації від 09 листопада 2015 року ОСОБА_1 нараховано матеріальні збитки в розмірі 1263,00 гри. за 2014 рік.

Отже, під час розгляду вказаної вище справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач дійсно своїми протиправними діями, а саме: протиправним зайняттям земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , на протязі 2012-2014 р.р. завдавав останньому збитків.

Факт того, що у 2015 році ОСОБА_2 користувався частиною земельної ділянки, що належала ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме актом обстеження та заміру земельної ділянки ОСОБА_1 від 10.07.2015 року, з якого вбачається, що частина земельної ділянки між домоволодіннями сторін у справі є спірною та відповідно самовільно захопленою ОСОБА_2 Орієнтована площа вказаної земельної ділянки становить 144 кв.м.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Статтею 156 Земельного Кодексу України передбачено підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Зокрема в пункті «д» зазначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів на час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Статтею 157 Земельного Кодексу передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, про те, що матеріальні збитки, спричинені безпідставним користування земельною ділянкою, підлягають відшкодуванню, між тим колегія суддів не може погодитись із розрахунком матеріальних збитків, оскільки судом першої інстанції не застосовано Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963.

Суд першої інстанції, стягуючи матеріальні збитки в розмірі 10 764 грн. виходив з середньо ринкової ціни картоплі станом на 13.12.2017 р. (а.с. 17), проте предметом позову є відшкодування матеріальних збитків за 2015 рік.

Крім того, середньорічний дохід від використання земельної ділянки позивача суд першої інстанції помилково встановив на підставі акту обстеження земельної ділянки від 28.08.2015 року, за яким на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 на орієнтованій площі 600 кв.м. посаджено картоплю та інші овочі, зроблено замір урожайності картоплі з 1 кв.м., який становить 13 кг, оскільки предметом обстеження була не спірна земельна ділянка.

Колегія суддів вважає за необхідне виходити із відомостей, що містяться у довідці від 13.09.2015 року № 21, згідно відомостей якої середньоринкова вартість картоплі станом на вересень 2015 року становить за 1 кг 2.50 грн. (а.с. 40).

Як вбачається з відповіді начальника відділу агропромислового розвитку Лобунського С.М. від 12.04.2018 року № 03-23/112 урожайність картоплі по району у 2015 році становила 355,1 ц/га, у 2016 році 214,7 ц/га, у 2017 році 285,1 ц/га. Середня урожайність картоплі за три зазначені роки по району становить 285,0 ц/га.

Отже, урожайність по району у 2015 році становила 3,55 кг/кв.м., середній дохід від використання земельної діялнки позивача становить 8,875 грн. (3,55 х 2,5).

Відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 ця методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадянам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки визначається для всіх категорій землі за такою формулою: Шс = Пс х Нп х Кф х Кі, де Шс розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням; Кф коефіцієнт функціонального використання земель; Кі коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року № 783, який визначається за формулою Кі = [ І - 10]:100, де І-середньорічний індекс інфляції року, за результатами якого проводиться індексація.

Отже, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають збитки, разраховані на підставі Методики, у сумі 1831,37 грн. (144 х 8,875 х 1 х 1, 433).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині суми стягнення.

Доводи відповідача про те, що позивач у 2015 році не користувався земельною ділянкою, яка була звільнена відповідачем спростовуються актом обстеження та заміру земельної ділянки ОСОБА_1 від 10.07.2015 року та актом про добровільне виконання від 06.05.2016 року, складеним державним виконавцем Чернишовим В.І.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у сумі 1831, 37 грн.

Перерозподілити витрати по сплаті судового збору, понесені в суді першої інстанції стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 108, 80 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна