ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5537/19 Справа № 199/596/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Національного технічного університету "Дніпровська політехніка" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету "Дніпровська політехніка", третя особа - первинна профспілкова організація Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" (згідно наказу Міністерства освіти і науки України №1636 від 20 грудня 2017 року Державний вищий навчальний заклад "Національний гірничий університет" перейменовано у Національний технічний університет "Дніпровська політехніка") про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказувала, що з 1981 року вона працювала на посаді лаборанта кафедри СЕП Національного гірничого університету м.Дніпропетровська. Наказом ректора від 21 грудня 2017 року № 2110-л її звільнено з посади лаборанта кафедри систем електропостачання Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» за п.3 ст.40 КЗпП України. З наказом про звільнення вона не була ознайомлена, трудова книжка знаходиться у відповідача.

З відповіді Національного гірничого університету, правонаступником якого є Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» їй відомо, що звільнення відбулося у зв`язку з порушенням нею трудової дисципліни, які носили системний характер, що підтверджено попереднім наказом ректора університету від 12 червня 2017 року №746-л про оголошення їй догани. Крім того, згоду на її звільнення у зв`язку з систематичним порушенням трудової дисципліни надала профспілкова організація університету, проте на профспілковий комітет вона не запрошувалася, участі при вирішенні питання про звільнення не приймала.

Позивач вказувала також на те, що підставою для її звільнення слугували складення актів працівниками відділу кадрів про відсутність її на робочому місці, в той час як вона виконувала завдання завідувача кафедри та могла у різний час перебувати у корпусі №1,2,4 та 7 для збору у викладачів курсових та контрольних робіт, оформлення документів для архіву та іншої документації.

Зазначала, що її звільнили незаконно, з порушенням вимог трудового законодавства, будь-яких винних дій, які б свідчили про порушення трудової дисципліни, вона не допускала, сумлінно ставилася до виконання завдання, нарікань з боку завідувача кафедри щодо невиконання обов`язків, зазначених у посадовій інструкції не надходило.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 21 грудня 2017 року №2110-л про звільнення ОСОБА_1 з посади лаборанта кафедри систем електропостачання; поновити її на роботі на посаді лаборанта кафедри електропостачання Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», правонаступником якого є Національний технічний університет «Дніпровська політехніка»;

- стягнути з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» правонаступником якого є Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за вимушений прогулу в розмірі 28.458 грн.55 коп.;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі на посаді лаборанта кафедри систем електропостачання.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» від 21 грудня 2017 року №2110-л «Про звільнення ОСОБА_1 , лаборанта кафедри систем електропостачання 21 грудня 2017 року з роботи за пунктом 3 ст.40 КЗпП України «За систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лаборанта кафедри систем електропостачання в Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка».

Стягнуто з Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 32.364 грн. 45 коп. без урахування утримання податку та обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з Національного гірничого університету «Дніпровська політехніка» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

В апеляційній скарзі Національний технічний університет "Дніпровська політехніка", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступного:

- наказ відповідача від 12 червня 2017 року №746л про оголошення ОСОБА_1 догани за порушення трудової дисципліни є чинним, нею у встановленому законодавством порядку не оскаржувався;

- позивач була відсутня на робочому місці 25 травня 2017 року з 08:30 по 09:00, 08 листопада 2017 року з 08:00 по 08:40, 13 листопада 2017 року з 08:00 по 09:00;

- на момент звільнення позивача накладене на неї раніше дисциплінарне стягнення догана від 12 червня 2017 року не втратила юридичної сили та не було знято;

- судом першої інстанції порушено строки розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1981 року ОСОБА_1 працювала на посаді лаборанта кафедри систем електропостачання (СЕП) Національного гірничого університету м.Дніпропетровська, правонаступником якого є Національний технічний університет «Дніпровська політехніка».

Наказом ректора від 21 грудня 2017 року №2110-л ОСОБА_1 звільнено з посади лаборанта кафедри систем електропостачання Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» за п.3 ст.40 КзпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Судом першої інстанції також встановлено, що наказом ректора Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» від 12 червня 2017 року №746-л лаборанту кафедри СЕП ОСОБА_1 оголошено догану за відсутність на робочому місці під час перевірок, які мали місце 24 травня 2017 року та 25 травня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 працювала в різних аудиторіях, в різних корпусах університету та в різний час виконувала роботу, обумовлену трудовим договором, що підтверджується журналом обліку , отримання та здачі ключів від корпусу №1 та корпусу №7 університету. Крім того, суд першої інстанції послався на те, що акти перевірок від 25 травня 2017 року, від 25 травня 2017 року, від 07 листопада 2017 року, від 08 листопада 2017 року та від 13 листопада 2017 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в них не зазначено корпуси та аудиторії, в яких проводилися перевірки. Будь-яких доказів систематичного невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, відповідач суду не надав, як не надав і доказів, що дії позивача, як працівника призвели до негативних наслідків роботи університету.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів встановлені статтями 228, 233 строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк, поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі№ 6-2426цс15.

Встановивши, що позовні вимоги є обґрунтованими, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст.233 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про порушення її трудових прав стало відомо 21 грудня 2017 року, про що свідчить акт про повернення копії наказу про звільнення лаборанта ОСОБА_1 (т.1 а.с.38), складений 21 грудня 2017 року, в якому зазначено, що в присутності працівників відділу кадрів у складі: начальника відділу кадрів Лабзи О.О., заступника начальника відділу кадрів Шевчук О. В., секретаря-друкарки Гурковської Г.О., ст.інспектора відділу кадрів Швачка О.І. в кімнаті 359 лаборант кафедри систем електропостачання ОСОБА_1 отримала копію наказу про її звільнення, завіреною печаткою, а після ознайомлення з наказом через деякий час повернулась у відділ кадрів, кинувши на підлогу цей наказ. Акт містить підписи присутніх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Швачка О.І.

Позов до суду пред`явлено ОСОБА_1 30 січня 2018 року, про що свідчить вхідний штамп Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська (т.1 а.с.1), тобто з пропуском місячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України.

За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, у порушення вищевказаних вимог закону, належним чином не перевірив та не обговорив причини пропуску цих строків, а також не навів у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Доказів того, що строк звернення до суду з моменту звільнення був пропущений з поважних причин, позивачем не надано, як і не наведено поважних причин пропуску цього строку в самій позовній заяві.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В силу ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету "Дніпровська політехніка" задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національного технічного університету "Дніпровська політехніка" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.