ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м.Суми

Справа №576/7/18

Номер провадження 22-ц/816/2691/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року в складі судді Мазура С.А., ухваленого у м. Глухів, повний текст якого складений 21 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів у розмірі 103125 грн в рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частки легкового автомобіля марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був придбаний за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і яким відповідач розпорядилась без його відома.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ) на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 71778 грн 50 коп. в рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частки легкового автомобіля марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 3274 грн 65 коп.

Вказане рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ) оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити та зменшити суму грошової компенсації за частку автомобіля до 38009 грн.

Зокрема, ОСОБА_5 , посилаючись на норми ст. 70 СК України, просить відступити від засад рівності часток подружжя у спірному майні, враховуючи, при цьому, інтереси двох малолітніх дітей сторін, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Зокрема, відповідач зазначила, що позивач ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню спільних дітей, на даний час має велику суму заборгованості зі сплати аліментів. Разом з тим, заявник апеляційної скарги вказала, що вона самостійно вимушена дбати про фізичний і культурний розвиток дітей та матеріально їх забезпечувати.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується.

У свою чергу, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. При цьому, ОСОБА_4 не погоджується з твердженням відповідача в апеляційній скарзі про те, що він ухиляється від обов`язку утримання дітей, оскільки, як він вказав, відповідач за згодою користувалася його банківською карткою, на яку він перераховував кошти на утримання дітей, однак, вона заперечила вказану обставину, що стало підставою для його звернення з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту користування платіжною карткою та отримання аліментів, який на даний час знаходиться у провадженні Глухівського міськрайонного суду Сумської області. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що на даний час він офіційно працевлаштований і з його заробітку щомісячно відраховуються аліменти на утримання дітей. У той же час, позивач звернув увагу на ту обставину, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та має можливість забезпечувати дітей. Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 вважає, що відсутні правові підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, з 23 липня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року (т. 1 а.с. 5 - 6).

За час перебування сторін у шлюбі вони за спільні сімейні кошти придбали легковий автомобіль марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 12 травня 2008 року був зареєстрований за ОСОБА_5 , що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в м. Києві від 08 листопада 2017 року за №31/26-752 Аз. (т.1 а.с. 7).

Із даних вказаного листа також вбачається, що спірний автомобіль перереєстровано на нового власника за договором дарування від 12 грудня 2015 року № 28. Факт реєстрації транспортного засобу за іншою особою, а саме: на ОСОБА_7 також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію (т.1 а.с. 7, 42).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5 вказала на ті обставини, що у червні 2013 року під час керування спірним транспортним засобом позивач потрапив у дорожньо транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль був пошкоджений і у подальшому він не був належним чином відремонтований та фактично ним позивач не користувався, тому вона подарувала транспортний засіб своїй матері ОСОБА_7 , а на даний час спірне майно знаходиться за місцем проживання нового власника та ніким не експлуатується. При цьому, відповідач просила суд відступити від засад рівності часток, у зв`язку з тим, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є позивач. При цьому, ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дітей та має заборгованість по сплаті аліментів (т. 1 а.с. 33 37).

На підтвердження вказаних обставин відповідач надала:

- свідоцтва про народження дітей;

- заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу;

- постанову державного виконавця від 09 серпня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, з якої вбачається, що борг ОСОБА_4 по сплаті аліментів станом на 11 липня 2015 складав 34876,36 грн.;

- довідки з учбових закладів, відповідно до яких батько дітей ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дітей, батьківські збори не відвідує, вихованням дітей займається їх мати ОСОБА_3 , яка сплачує кошти за харчування, ремонт та інші витрати;

- медичні довідки, з яких вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною, яка часто хворіє (т. 1 а.с.52 57, 81 - 94).

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від25 квітня 2018 року по даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1) Яка дійсна вартість легкового автомобіля «KIA CERATO», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 12 грудня 2015 року?

2) У разі неможливості встановлення ринкової/дійсної вартості вказаного автомобіля встановити його середню ринкову вартість станом на 12 грудня 2015 року.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 867, проведеної судовим експертом Сумського відділення Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса 17 серпня 2018 року, середня ринкова вартість ідентичного досліджуваному автомобілю марки (моделі) «Kia Cerato 1.6i», 2008 року випуску, за наданими відомостями станом на 12 грудня 2015 року складає 166616,11 грн. (т.1 а.с. 205 - 209).

Ухвалою місцевого суду від 18 жовтня 2018 року по справі призначено повторну судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлене питання:

1) Яка дійсна (ринкова) вартість легкового автомобіля «KIA CERATO», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату його огляду, з урахуванням часткової втрати товарних якостей у зв`язку з експлуатаційним зношенням і пошкодженням від впливу зовнішніх факторів?

За висновком експерта Сумського відділення Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса від 29 грудня 2018 року за № 1778 ринкова вартість легкового автомобіля марки KIA CERATO», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 28 грудня 2018 становить 143557,00 грн. (т. 2 а.с. 58 - 72).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з тих підстав, що сторони мають рівні права на об`єкт спільного сумісного майна подружжя, тому стягнув з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 71778 грн 50 коп., тобто 1/2 частину вартості спірного автомобіля, який був відчужений ОСОБА_5 іншій особі поза волею позивача після розірвання шлюбу. Крім того, суд вважав, що відсутні правові підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя, оскільки посилання відповідача на додаткові витрати на дітей та недостатність розміру аліментів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. При цьому, суд вказав, що додаткові витрати відповідача на дітей не викликані особливими обставинами, а відносяться до звичайних побутових потреб дітей, а тому в разі недостатності їх розміру відповідач має право звернутись до суду з позовними вимогами про їх збільшення.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У ч. 1 ст. 61 СК України йдеться про те, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Виходячи з вимог ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Як передбачено частиною 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що спірний транспортний засіб було придбано сторонами за спільні сімейні кошти, за час їх перебування у шлюбі і він є об`єктом їх права спільної сумісної власності. Разом з тим, автомобіль був відчужений відповідачем ОСОБА_5 за договором дарування від 12 грудня 2015 року без згоди іншого співвласника, тобто позивача ОСОБА_4 , у зв`язку з чим останній має право на відшкодування його частки вартості.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 70 СК України, при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка і дружини є рівними, тобто, по 1/2 частці кожному, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Як вбачається з матеріалів справи, за відступ від рівності часток у спірному майні сторони не домовлялись, іншим чином вказане питання вони не врегулювали, тому відступ від засад рівності часток подружжя можливий на підставі вимог ч. 2 ст. 70 СК України, про що просила відповідач у даній справі, заперечуючи проти позову.

Разом з тим, на думку колегії суддів, вирішивши спір таким чином, що частки сторін у спірному майні були визнані рівними, суд першої інстанції не врахував ряд обставин, що мають істотне значення, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя, виходячи з наступного.

Зокрема, у роз`ясненні, викладеному у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Як вбачається з матеріалів справи, малолітні діти сторін, а саме: дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю, відповідачем по справі, яка займається їх вихованням та матеріально забезпечує. Отже, враховуючи обставини того, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, що підтверджується постановою державного виконавця від 09 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 56 57), вимогою державного виконавця від 10 жовтня 2018 року за № 51452689/10, направленої на адресу головного бухгалтера Військової частини НОМЕР_2 , про надання звіту про здійснення відрахувань та виплати суми заборгованості по аліментам (т. 1 а.с. 25), що вихованням та матеріальним забезпеченням малолітніх дітей займається відповідач ОСОБА_3 , яка сплачує кошти у навчальні заклади, купує дітям одяг, ліки, продукти харчування (т. 1 а.с. 80 - 86), вимоги розумності та справедливості, тому колегія суддів вважає за можливе відступити від засади рівності часток подружжя та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 40000 грн в рахунок грошової компенсації за частку останнього в рухомому майні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача підлягають частковому задоволенню.

Твердження позивача про те, що на даний час він не має заборгованості зі сплати аліментів не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами. Його посилання на ту обставину, що у провадженні Глухівського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді цивільна справа № 758/7262/18 за його позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту користування платіжною карткою та отримання аліментів не підтверджує факт відсутності заборгованості по аліментам та того, що позивач належним чином виконував обов`язок щодо матеріального забезпечення двох малолітніх дітей, оскільки відповідно до ухвали Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2016 року вказана позовна заява ОСОБА_4 була визнана неподаною та повернута заявнику.

З огляду на викладене, на підставі ч. 4 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 40000 грн в рахунок грошової компенсації за частку легкового автомобіля марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а не 71778 грн 50 коп., як вказав суд першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційну скаргу, відповідно, необхідно частково задовольнити.

Приймаючи до уваги ст. 141 ЦПК України, ч. 2 п.1 п.п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволеної частини позовних вимог майнового характеру (40%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 412,50 грн (1031,25х1%) за розгляд справи в суді першої інстанції, а з позивача на користь відповідача за апеляційний перегляд справи підлягає стягненню судовий збір у сумі 1004,34 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог апеляційної скарги (1057,20х95%).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ч. 4; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року в оскарженій частині змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , кошти у сумі 40000 грн в рахунок грошової компенсації за частку легкового автомобіля марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а не 71778 грн 50 коп., як вказав суд першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 412,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1004,34 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 травня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина