РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/704/19

20 травня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - Семещук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування: Костопільська района державна адміністрація звернувся в суд в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і збільшення розміру аліментів, в якому просили суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина і встановити їх у розмірі 2000 гривень, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26 лютого 2019 року без піклування батьків залишився малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із смертю його матері. Батько дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за місцем проживання у АДРЕСА_1 , залишив малолітнього сина без піклування, згоден із позбавленням його батьківських прав. Позивач зазначає, що малолітній ОСОБА_1 є інвалідом із дитинства, за станом здоров`я нездатний до самообслуговування та потребує постійного піклування, лікування, турботи та особливої уваги з боку дорослих. Малолітнього ОСОБА_1 взято на первинний облік у службі у справах дітей райдержадміністрації як дитину, залишену без батьківського піклування, та влаштовано на тимчасове проживання у сім`ю рідної бабусі по лінії матері громадянки ОСОБА_4 . Відповідач у справі ОСОБА_2 не займається вихованням, утриманням та лікуванням сина. Востаннє сина бачив, коли дитині було 2 місяці. Упродовж 2014-2018 років долею сина, його життям та здоров`ям не цікавився. ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, по сплаті аліментів існує заборгованість.

Враховуючи викладене і керуючись ст. 6, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 141, 150, 152, 155, 164, 165, 166 СК України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», представник позивача просить суд задоволити позовні вимоги.

Представник позивача Семещук Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в установленному законом порядку. В матеріалах справи наявна його заява, посвідчена приватним нотаріусом С.М.Нянчур, відповідно до якої ОСОБА_2 не заперечує щодо позбавлення його батьківських справ відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить проводити судове слухання без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.07.2014 року виданого Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4).

Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області № 564/2832/15-ц від 15.03.2016 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 - розірвано (а.с.8).

Згідно заочного рішення Костопільського районного суду Рівненської області № 564/1987/18 від 20.11.2018 року, було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мити малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23.02.2019 року (а.с.5).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом із дитинства, за станом здоров`я нездатний до самообслуговування та потребує постійного піклування, лікування, турботи та особливої уваги з боку дорослих.

26 лютого 2019 року відповідно до наказу № 12 начальника Служби у справах дітей Костопільської РДА «Про тимчасове влаштування та взяття на первинний облік ОСОБА_1 » взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, малолітнього ОСОБА_1 та влаштовано його на тимчасове проживання у сім`ю громадянки ОСОБА_4 до прийняття розпорядження голови райдержадміністрації про встановлення опіки над дитиною (а.с.14).

В судовому засіданні встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням, утриманням та лікуванням сина, востаннє бачив малолітнього сина, коли дитині було 2 місяці, упродовж 2014-2018 років його долею, життям та здоров`ям не цікавився, аліменти періодично сплачував, по аліментам існує заборгованість.

Зазначене підтверджується висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 878/01-31/19 від 11.03.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_1 (а.с. 27) та показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що вона є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_1 , по лінії матері. Підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 востаннє бачив сина, коли йому було 2 місяці, з того часу не цікавився ні життям, ні здоров`ям дитини. Після смерті матері малолітнього ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, на контакт не йде.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засідання показала, що вона є доброю знайомою сім`ї ОСОБА_2 , матір малолітнього ОСОБА_1 знала з дитинства. Показала, що малолітній ОСОБА_1 народився у Кривому Розі , коли дитині було 2 місяці, то відповідач ОСОБА_2 зателефонував до бабусі дитини ОСОБА_4 і сказав, щоб вона приїхала і забрала ОСОБА_5 та дитину, оскільки дитина хвора і він не бажає її виховуватити. Так, з того часу батько дитини ОСОБА_2 не цікавився здоров`ям, життям і вихованням дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

На підставі наведеного, враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків суд дійшов висновку про необхідність позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо позовної вимоги позивача про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_1 , суд вважає за вірне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов`язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області № 564/1987/18 від 20.11.2018 року, було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З наведеного вбачається, що з відповідача стягується гарантований розмір аліментів на утримання сина.

Позивачем не надано доказів щодо того, що ОСОБА_2. спроможний сплачувати аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того, позивачем не було надано суду доказів щодо того, що з моменту присудження аліментів у зазначеному вище розмірі, покращилося матеріальне становище відповідача, що відповідно до ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164, 166, 180 - 182, 192 СК України, ст.ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки і піклування: Костопільська районна державна адміністрація в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і збільшення розміру аліментів - задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Орган опіки і піклування: Костопільська районна державна адміністрація в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , 35000, Рівненська область, м. Костопіль, вулиця Незалежності, 7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.05.2019 року.

СуддяО. С. Цвіркун