ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/827/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Дубова М.В.,

за участю апелянта ОСОБА_1 та її представника - адвоката Горбань О.В.,

представника ЖБК «Подільський край» - адвокат Шустер Я.В.

третьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року про закриття провадження у справі, суддя Логінова С.М. та на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, суддя Логінова С.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Подільський край», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЖБК «Подільський край» про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.04.2018 року відбулись позачергові загальні збори членів ЖБК «Подільський край», головою правління якого було обрано ОСОБА_3

ОСОБА_2 , як колишній голова правління ЖБК «Подільський край» скликав та провів позачергові загальні збори членів ЖБК «Подільський край», які були оформлені протоколом від 09.07.2018 року.

Вказала на те, що до правління кооперативу, членом якого вона є, вимог про скликання позачергових загальних зборів як цього вимагає статут кооперативу, не надходило.

На її думку, рішення, які були прийняті на цих зборах, не можуть вважатись законними, оскільки були ухвалені із порушенням встановленої чинним законодавством та статутом кооперативу процедури проведення загальних зборів членів кооперативу.

Просила суд визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів членів ЖБК «Подільський край», які оформлені протоколом від 09.07.2018 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2019 року було закрито провадження у справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2019 року скасовано заходи забезпечення позову у зв`язку із закриттям провадження у справі.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, а ухвалу про закриття провадження у справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначила, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судовичнства. Відносини між членами кооперативу та самим кооперативом не є корпоративними у розумінні ст. 167 ГК України. Обслуговуючий кооператив утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Кооператив не має статутного капіталу, є неприбутковою організацією, його члени не мають права на отримання частини прибутку від його господарської діяльності.

Апелянт наводить ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 13.11.2017 року у справі № 924/927/17, якою було визнано, що у справі за позовом ОСОБА_4 до ЖБК «Подільський край» про визнання недійсним рішення загальних зборів відсутні корпоративні відносини між сторонами.

Як наслідок, ухвала про скасування заходів забезпечення позову повинна бути скасована, оскільки існує реальна загроза внесення змін до Єдиного державного реєстру щодо керівника ЖБК «Подільський край» на підставі незаконного рішення загальних зборів членів кооперативу.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник ЖБК «Подільський край» в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржувані ухвали суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є членом ЖБК «Подільський край», що підтверджується протоколом позачергових загальних зборів кооперативу від 26.04.2018 року (а.с. 19), від 09.07.2018 року (а.с. 9 матеріалів справи про скасування заходів забезпечення позову).

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11.07.2018 року було забезпечено позов ОСОБА_1 у даній цивільній справі, заборонено державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також іншим суб`єктам державної реєстрації здійснювати реєстрацію змін до відомостей про ЖБК «Подільський край», які не пов`язані зі змінами до установчих документів щодо зміни керівника та складу підписантів ЖБК «Подільський край».

Закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів членів юридичної особи можуть бути, зокрема, невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства, порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, позбавлення члена юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. У зв`язку із закриттям провадження у справі судом було скасовано заходи забезпечення позову.

Такі висновки суду є обґрунтованими з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 759/11487/16-ц.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

ЖБК «Подільський край» є юридичною особою, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 26, 46, 112, 117).

У поданому до суду позові ОСОБА_1 , посилаючись на статті 4, 5, 95, 134, 137, 174, 175, 176, 177 ЦПК України, просила суд визнати недійсним рішення вищого органу управління кооперативу, а тому спірні відносини регулюються Законом України «Про кооперацію», який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні.

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Доводи апелянта про те, що відносини між членами кооперативу та самим кооперативом не є корпоративними не знаходять свого підтвердження з огляду на таке.

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18).

За таких обставин слід визнати обґрунтованим висновок суду про те, що даний спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства, тому провадження у цивільній справі підлягає закриттю.

Доводи апелянта про те, що ухвала про скасування заходів забезпечення позову повинна бути скасована також є безпідстваними з огляду на наступне.

За змістом ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи правомірне закриття провадження у справі, суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Судові рішення про закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову ґрунтуються на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року про закриття провадження у справі та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27.05.2019 року

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова