Справа № 591/4519/18
Провадження № 2/591/464/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Зарічний районний у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми » про визнання осіб таким, що втратили право користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням двокімнатною квартирою, загальною площею 48,4 кв.м., в тому числі житловою площею 28,5 кв.м, розташованою за адресою : АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалий час проживають в Італії. Більше п`яти років відповідачі не проживають за вказаною адресою, не сплачують комунальні послуги. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачів у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що полягає, зокрема, у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі позивача.

Позивач в письмовій заяві підтримав позов в повному обсязі, просить розглянути справу за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином шляхом розміщення оголошення в друкованому засобі масової інформації, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу 2/3 частин квартири від 01.02.2013 року, договору про поділ нерухомого майна (квартири) , що є спільною власністю від 30.01.2013 року витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-17).

За вказаною адресою також зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (онук), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька), що підтверджується копією довідки про склад сім`ї (а.с.18).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім`ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідачі у квартирі не проживають, витрат по утриманню житла не несуть, а позивач несе зайві комунальні витрати.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням двокімнатною квартирою, загальною площею 48,4 кв.м., в тому числі житловою площею 28,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрована в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 625201767) задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням двокімнатною квартирою, загальною площею 48,4 кв.м., в тому числі, житловою площею 28,5 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 16.05.2019 року.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Грищенко