Дата документу 25.04.2019 Справа № 310/5293/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/5293/18 Головуючий у 1 інстанції Дубровська Н.М.
Провадження № 22-ц/807/1241/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позову зазначало, що АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору № 2203/1262 від 25 липня 2008 року надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 120000,00 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 24 липня 2018 року.

З боку позивача всі зобовязання за договором були виконані належним чином, відповідачу був наданий кредит у розмірі 120000,00 грн.

Відповідно до п. 8.1 Договору, строк його дії починається з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Умовами договору прописано порядок погашення відповідачем кредиту щомісячно рівними частинами в сумі 1000 грн. та сплачувати відсотки, нараховані банком на залишок заборгованості.

Проте, в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 24 квітня 2018 року виникла заборгованість в сумі 522202,03 грн., яка складається із наступного: 120000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 98439,35 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 52382,96 пеня, 218169,59 грн. інфляційне збільшення заборгованості, 33210,13 грн. 3 % річних від суми заборгованості, які позивач просив стягнути з відповідача та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 439930 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 120000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом; 98439 грн. 35 коп. заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 218169 грн. 59 коп. інфляційне збільшення заборгованості; 33210 грн. 13 коп. три відсотки річних від суми заборгованості); та понесені судові витрати у розмірі 6638 грн. 16 коп., а всього 446568 грн. 23 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно зясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги та відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Зазначений висновок суду є правильним і таким, що узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 2203/1262 від 25 липня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 120000,00 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 24 липня 2018 року. Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 120000,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 24 квітня 2018 року, з якого вбачається, що відповідач має заборгованість в сумі 522202,03 грн., яка складається із наступного: 120000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 98439,35 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 52382,96 пеня, 218169,59 грн. інфляційне збільшення заборгованості, 33210,13 грн. 3 % річних від суми заборгованості.

Зобовязання відповідачем виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови кредитного договору та у звязку з чим виникла заборгованість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в розмірі 439930,07 грн., яка складається із наступного: 120000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 98439,35 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 218169,59 грн. інфляційне збільшення заборгованості, 33210,13 грн. 3 % річних від суми заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований.

Відмовляючи в частині стягнення з відповідача пені за прострочену заборгованість у сумі 52382,96 грн., суд обґрунтовано виходив з того, що основним зобов'язанням позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафа, пені).

Так, судом першої інстанції при вирішення питання про стягнення пені за прострочену заборгованість вірно застосовано статтю другу Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» , відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Судом вірно встановлено, що антитерористична операція на території Донецької області була запроваджена з 14.04.2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, в якому міститься м. Шахтарськ Донецької області.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що період з 14 квітня 2014 року пеня з відповідача стягнута бути не може.

За період до 14 квітня 2014 року позовні вимоги про стягнення пені, що визначена сторонами у пункті 5.2 кредитного договору у розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення суд обґрунтовано відхилив, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження розміру пені.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення пені.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: