Справа № 639/5131/18
Провадження № 2/639/427/19
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №639/5131/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа Харківська міська рада та просила ухвалити рішення, на підставі якого визнати за нею право власності на житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Бузковий, буд. 1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 грудня 2009 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що будинок по пров. Бузковому, буд. 1 в м. Харкові на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3, а саме 36/11 часток на підставі договору дарування, посвідченого 5-ю ХДНК 09.10.1981 року, р.№3-1177; 24/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5-ю ХДНК 29.01.1996 року, р.№3-325.

Рішенням виконкому Жовтневої районної ради м. Харкова від 03.01.2003 року №6-21 гр. ОСОБА_2, якій належало 40/100 частин домоволодіння, виділено з домоволодіння по пров. Бузковому, 1, житловий будинок літ. «Б-1» житловою площею 50,2 кв.м з надвірними будівлями в окреме домоволодіння з наданням юридичної адреси: м. Харків, пров. Бузковий, 1-А.

В силу похилого віку та необізнаності ОСОБА_3 не отримала нові документи, що посвідчують право власності на житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» з надвірними спорудами, як на окремий будинок з припиненням спільної часткової власності.

02 грудня 2009 року ОСОБА_3 померла.

Спадщину за заповітом прийняла її донька, позивач по справі ОСОБА_1

У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з прибудовами як окремий обєкт нерухомого майна.

Вищевказані обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано з 5-тої ХДНК наступну інформацію:

- Чи складала за життя ОСОБА_3 заповіт, та на чиє імя та чи був він чинним на день її смерті 02 грудня 2009 року;

- Які особи подали заяву про прийняття спадщини, або заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті 02.12.2009 року ОСОБА_3.

- Надати належним чином завірену копію спадкової справи 269/2010.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлений нею позов, просила його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Представник 3-тьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

В судовому засіданні було встановлено, що20 січня 1939 року народилася ОСОБА_4. ( а.с. 85)

Позивач ОСОБА_1 ( до шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3. ( а.с. 80)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №051657 виданого 21 січня 1997 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано. ( а.с. 82)

На підставі договору дарування від 09 жовтня 1981 року ОСОБА_4 на праві власності належить 36/100 частин домоволодіння, що знаходиться в м. Харкові, пров. Сіреневий, буд. 1. ( а.с. 10-11)

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 січня 1996 року на праві власності належить 24/100 частин вищевказаного домоволодіння. ( а.с. 9)

Дані обставини також підтверджуються Довідкою №1024496 від 04.10.2017 року, виданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». ( а.с. 12)

02 грудня 2009 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-ВЛ № 244724. ( а.с. 6)

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з

якого вона оголошується померлою.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Згідно з вимогами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

За життя, а саме 06 лютого 1996 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого всю належну їй на праві особистої власності частину домоволодіння, що знаходиться в м. Харкові, пров. Сіреневий, 1 вона заповідає дочці ОСОБА_8, але з тим, щоб її чоловік ОСОБА_6 дожив там до віку. ( а.с. 7)

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

На час смерті ОСОБА_3 остання була розлучена, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №051657 виданого 21 січня 1997 року. ( а.с. 82)

Колишній чоловік спадкодавця, ОСОБА_6, помер 08 березня 2001 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ВЛ №271853. ( а.с. 81)

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, 20 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до 5-тої ХДНК з заявою про прийняття спадщини після померлої 02 грудня 2009 року її матері ОСОБА_3, була заведена спадкова справа. ( а.с. 104)

Інших спадкоємців після померлої ОСОБА_3 не залишилося.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона зверталася до 5-тої ХДНК з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3, однак їй було відмовлено.

Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 31 серпня 2018 року за №2287/02-31, державним нотаріусом 5-тої ХДНК ОСОБА_9, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №1 по пров. Бузковому м. Харкова, в цілому, після померлої 02.12.2009 року ОСОБА_3 у звязку з тим, що зареєстроване право спадкодавця на частку у вищевказаному житловому будинку не відповідає дійсності, а права власності спадкодавця на житловий будинок в цілому не зареєстровано. ( а.с. 30-31)

Відповідно до п. 3.1 Розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У звязку з викладеним, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні було встановлено, що померлій ОСОБА_3 на праві власності належало 60/100 частин по пров. Бузковому, буд.1. Іншим співвласником, а саме 40/100 частин домоволодіння №1 по пров. Похилому (нині пров. Бузковий) в м. Харкові на підставі договору дарування від 25 серпня 1990 року є ОСОБА_10. ( а.с. 21)

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова №6-21 від 03.01.2003 року, прийняті до експлуатації житловий будинок літ. «Б-1», «Бм», «б», «б2», «б3» житловою площею 69,2 кв.м, загальною площею 113,4 кв.м, гараж літ. «Х», виділені зі складу домоволодіння будинок літ. «Б» з надвірними побудовами по фактичному користуванню, привласнена юридична адреса пров. Сиреневий, 1а (колишній пров. Похилий) та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними побудовами на імя ОСОБА_10. ( а.с. 20)

Позивач в судовому засіданні зазначила, і це підтверджується матеріалами справи, що після прийняття виконкомом вищезазначеного рішення, ОСОБА_3 не зареєструвала своє право власності на житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» з надвірними спорудами, як на окремий будинок з припиненням спільної часткової власності, що і є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні позивач зазначила, що вона вимушена була звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. При цьому зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 є сторонньою особою, жодного відношення до спадкового майна не має.

У п.3.3. розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за

місцем відкриття спадщини.

Оскільки судом встановлено, що інших спадкоємців, окрім позивача ОСОБА_1, які прийняли спадщину після померлої ОСОБА_3, не залишилося, а відповідач ОСОБА_2 є сторонньою особою, та не являється спадкоємцем після померлої ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по даній справі є територіальна громада в особі Харківської міської ради.

Згідно позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У пункті 1розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Частинами 1, 2 статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 не звернулася у встановлені законом строки до суду з клопотанням про залучення співвідповідача або про заміну неналежного відповідача належним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею право власності в порядку спадкування за заповітом слід відмовити, оскільки позов предявлений до неналежного відповідача.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 316, 392, 1217, 1220, 1223, 1233, 1241, 1297, 1299 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Повний текст рішення складено 25.04.2019 року.

Суддя В.В. Труханович