РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій вказала, що вона зареєстрована та проживає в квартирі у АДРЕСА_1 . Дана квартира належить на праві спільної власності подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Заявниця є рідною племінницею ОСОБА_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Останній склав заповіт та залишив заявниці 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Окрім того, в складі спадкового майна виявився картковий рахунок, що зберігався у Акціонерному Товаристві «Акцент Банк». Зазначений рахунок не охоплено складеним на ім`я заявниці заповітом. Дружина померлого ОСОБА_2 відмовилась від всієї спадщини на її користь. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про права спадщину на картковий рахунок. Їй було відмовлено, оскільки її право на спадкування по 4 черзі за законом потрібно підтвердити рішенням суду. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до суду з вище зазначеним позовом.

У судове засідання учасники справи не явилися.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 4 травня 2018 року, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №2919, помер ОСОБА_3

Померлий був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_2 . Разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та її племінниця, заявниця по справі, ОСОБА_1 ..

За життя ОСОБА_3 склав заповіт та залишив заявниці ОСОБА_1 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Окрім того, в складі спадкового майна виявився картковий рахунок, що зберігався у Акціонерному Товаристві «Акцент Банк». Зазначений рахунок не охоплено складеним на ім`я заявниці заповітом.

Дружина померлого ОСОБА_2 відмовилась від всієї спадщини за ст. 1241 ЦК України на користь ОСОБА_1 Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про права спадщину на картковий рахунок. Листом приватного нотаріуса Кузьміновою Н.О. № 72/02-14 від 22.03.2019р. заявниці було відмовлено, оскільки її право на спадкування по 4 черзі за законом потрібно підтвердити рішенням суду.

Згідно зі ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За положеннями ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року,№ 7«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю заявниці ОСОБА_1 необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, як спадкоємця четвертої черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_3 ..

Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту її постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що достовірно вбачається, зокрема, з акту на підтвердження фактичного постійного проживання від 23.03.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не менш як п`ять років та по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зарютін П.В.