Справа № 347/728/16
Провадження № 22-з/4808/33/19
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач Бойчук
08 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
секретаря Турів О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до Старокутської сільської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності № 84, виданої Старокутською сільською радою від 22 травня 1996 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року
Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до Старокутської сільської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності № 84, виданої Старокутською сільською радою від 22 травня 1996 року.
Визнано незаконними дії секретаря Старокутської сільської ради щодо посвідчення довіреності від 22.05.1996 та зареєстрованої у реєстрі за № 84 від імені недієздатної ОСОБА_3 про уповноваження нею ОСОБА_4 укласти від її імені договір дарування будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 та визнано недійсною таку довіреність.
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою суду касаційної інстанції від 07 серпня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Косівського районного суду від 17 січня 2017 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Старокутської сільської ради, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності № 84, виданої Старокутською сільською радою 22 травня 1996 року відмовлено.
ОСОБА_1 22 квітня 2019 року подала заяву щодо вирішення питання про стягнення судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення. У заяві зазначила, що апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл понесених нею, як апелянтом, судових витрат у розмірі 704 грн, а також 320 грн за перегляд заочного рішення у суді першої інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про ухвалення додаткової постанови з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ч. ч. 1, 8, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Постановою апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 і заочне рішення скасовано та ухвалено нове. Суд апеляційної інстанції, виносячи постанову від 16 березня 2017 року, не вирішив питання розподілу понесених заявником судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені ОСОБА_1 , потрібно розподілити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
Позивач у справі, ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп.
Відповідно до частини 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тому апеляційний суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про стягнення судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. Компенсацію судових витрат за подання апеляційної скарги у сумі 704 грн. та 320 грн за перегляд заочного рішення на користь ОСОБА_1 слід здійснювати за рахунок держави.
У задоволенні решти вимог заяви слід відмовити, оскільки вони не стосуються питання розподілу судових витрат.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.141, 270, 381, 382, 383 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Старокутської сільської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності № 84, виданої Старокутською сільською радою від 22 травня 1996 року.
Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 704 (сімсот чотири) грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та 320 (триста двадцять) грн за перегляд заочного рішення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст додаткової постанови складено 08 травня 2019 року.
Судді: І.В. Бойчук