Єдиний унікальний номер 236/3229/18 Номер провадження 22-ц/804/833/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року у цивільній справі № 236/3229/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного простою, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, (суддя першої інстанції Саржевська Ірина Віталіївна), -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного простою, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебував у трудових відносинах із Державним підприємством «Донецька залізниця» на різних посадах, починаючи з 1999 року. Починаючи з 22 травня 2009 року він обіймав посаду складача поїздів 5 розряду відокремленого підрозділу Станції Луганськ Державного підприємства «Донецька залізниця».

Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 р. № 4442-VІ та постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 р. № 200. В свою чергу, відокремлений підрозділ «Станція Луганськ» державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року. № 303.

Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору № 2904-ОС від 17 липня 2017 року, його було звільнено з роботи на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпПУ.

Заробітна плата йому нараховувалась, але не виплачувалась починаючи із 01 березня 2016 року по червень 2016 року.

Згідно даних довідки про його доходи за період із січня по червень 2016 року сума невиплаченої заробітної плати складає 15259,94 грн.

Згідно наказу № 52 від 16.03.2017 року начальника виробничого підрозділу «Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Сафонова В.Б. відповідно до наказу начальника Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16.03.2017 року №58-ДН в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування, встановлено початок простою по причинах, не залежних від робітників з 0:00 год. 20.03.2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Станція Луганськ». Під час простою встановлено щоденний режим роботи з обов`язковою явкою всіх працівників на робочі місця, які повинні розписуватися в «Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої». Оплату за час простою провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою.

Сума оплати простою, що не була виплачена відповідачем у день звільнення, складає 11136,92 грн.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період із березня по червень 2016 року у розмірі 15259,94 грн., заробітну плату за час вимушеного простою з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 11136,92 грн., вихідну допомогу при звільненні у розмірі 7090,02 грн., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 5839,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який дорівнює добутку середньоденного (годинного) заробітку та кількості робочих днів із 18 липня 2017 по день ухвалення рішення судом; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на місяць ухвалення рішення судом.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного простою, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за березень-травень 2016 року в розмірі 2151,06 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 796,75 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь держави судовий збір в розмірі 49,34 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 04 лютого 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що вважає рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року у справі № 236/3229/18 прийнятим без врахування належного законодавства, таким, що не сприяє ефективному захистові його порушеного конституційного права на оплату праці за час його перебування у трудових правовідносинах із відповідачем у період із березня 2016 року по липень 2017 року.

Позивач просив Донецький апеляційний суд змінити рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року у справі № 236/3229/18, задовольнивши вимоги позовної заяви про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь: заборгованості по заробітній платі за період з березня по червень 2016 року у розмірі 15259,94 грн., заробітної плати за час вимушеного простою з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 11136,92 грн., вихідної допомоги при звільненні у розмірі 7090,02 грн., компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 5839,73 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 18 липня 2017 року по 12 грудня 2018 року у розмірі 83650,32 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 3397,95 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 22 березня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 182,183,184), копія апеляційної скарги позивача відповідачем отримана (а.с. 183,184). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив з додатками від представника відповідача (а.с. 185-199), відповідно до якого він заперечує проти доводів апеляційної скарги позивача, посилаючись на те, що відповідно до передавальної відомості № 233 , сума заборгованості за 2016 рік перед позивачем складала 10467,46 грн., яка була виплачена в розмірі 8316,40 грн. Залишок складає 2151,06 грн., який і був стягнутий на користь позивача. Інших вимог не визнає, просив апеляційний суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції (а.с. 209).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 211).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період березень-травень 2016 року в розмірі 2151,06 грн., суд першої інстанції послався на те, що відповідно передавальної відомості, сума заборгованості перед позивачем складає 10626,86 грн., а відповідно платіжних відомостей виплачено позивачу 8316,40 грн., залишок складає 2151,06 грн.

З вказаним висновком апеляційний суд частково не погоджується виходячи з наступного.

Із передавальної відомості вбачається, що станом на 01.06.2016 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складає 10626,86 грн. (а.с. 217).

Враховуючи, що відповідно до платіжних відомостей Лісогорову виплачено 2772,20 грн. та 2772,00 грн., то заборгованість по заробітній платі позивача за період з березня по травень 2016 року складає 5082,66 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно відомості № 444 позивачу виплачена заробітна плата за червень 2016 року, яка не є предметом спору, що судом першої інстанції не враховано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного простою, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження цих вимог.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до наказу № 52 від 16.03.2017 року начальника виробничого підрозділу «Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Сафонова В.Б. в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування, встановлено початок простою по причинах, не залежних від робітників з 0:00 год. 20.03.2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Станція Луганськ».

Оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 76).

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за березень 2017 року вбачається, що простой складає 14 днів або 90 год., тарифна ставка 25.94 грн., тоді за березень 2017 року підлягає стягненню сума: 90 х 25,94 = 2334,60 х 2/3 = 1556,40 грн.

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за квітень 2017 року вбачається, що простой складає 24 дня або 157 год., тарифна ставка 25.94 грн., тоді за квітень 2017 року підлягає стягненню сума: 157 х 25,94 = 4072,58 х 2/3 = 2715,05 грн.

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за травень 2017 року вбачається, що простой складає 24 дня або 159 год., тарифна ставка 25.94 грн., тоді за травень 2017 року підлягає стягненню сума: 159 х 25,94 = 4124,4 х 2/3 = 2749,54 грн.

Згідно табелю обліку використання робочого часу за червень 2017 року вбачається, що простой складає 24 дня або 158 год., тарифна ставка 25.94 грн., тоді за червень 2017 року підлягає стягненню сума: 158 х 25,94 = 4124,4 х 2/3 = 2732,35 грн.

Згідно табелю обліку використання робочого часу за липень 2017 року вбачається, що простой складає 14 днів або 92 год., тарифна ставка 25.94 грн., тоді за липень 2017 року підлягає стягненню сума: 92 х 25,94 = 2386,48 х 2/3 = 1590,99 грн.

Всього за час простою з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11344,43 грн.

Як вбачається із наказу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 2904-ОС від 17.07.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпПУ, підлягає виплаті компенсація за 29 днів відпустки та виплата одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Відповідно до довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення, кількість днів невикористаної відпустки складає 29 днів (а.с. 26).

Згідно довідки - розрахунку оплати середньомісячної зарплати від 02.10.2018 року № 306/1, сума заробітної плати за березень-квітень 2017 року складає 2801,52 грн. за 76 годин, тоді середньодневна заробітна плата складає 36,86 грн. х 8 = 294,88 грн.

Кількість днів невикористаної відпустки складає 29 днів, тоді компенсація за невикористану відпустку складатиме: 294,88 х 29 = 8551,52 грн.

Враховуючи, що в позовній заяві позивач просив стягнути компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5839,73 грн., апеляційний суд в межах заявлених вимог позивача вважає, що стягненню підлягає сума у розмірі 5839,73 грн.

Що стосується стягненню вихідної допомоги при звільненні, то відповідно до статті 44 КЗпПУ, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно з вказаною вище довідкою - розрахунком оплати середньомісячної зарплати від 02.10.2018 року № 306/1, середня заробітна плата позивача складає 6082,25 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача (а.с. 122).

Відносно компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

На день розгляду справи апеляційним судом станом на 04.06.2019 року опубліковані індекси споживчих цін для визначення суми компенсації зарплати за 1998-2019 рр., яка виплачується у травні 2019 року, відповідно до яких сума компенсації невиплаченої заробітної плати станом на 01.06.2016 року в розмірі 5082,66 грн. становитиме:

5082,66 грн. х 0,382 = 1941,57 грн.

Розмір компенсації невиплаченої заробітної плати за 2017 рік становитиме:

березень 2017 року - 1556,40 х 0,242 = 376,65 грн;

квітень 2017 року - 2715,05 х 0,231 = 627,18 грн.;

травень 2017 року - 2749,64 х 0,215 = 591,17 грн.;

червень 2017 року - 2732,35 х 0,196 = 535,54 грн.;

липень 2017 року - 1590,99 + 5839,73 + 6082,25 = 13512,97 х 0,193 = 2608,00 грн.

Всього сума компенсації невиплаченої заробітної плати становить 6497,06 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпПУ є безпідставними, оскільки із висновку Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 № 126/2/21-10.2 вбачається, що унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони об`єктивно впливають на її обов`язки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст.ст.115, 116 КЗпП України та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов`язальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст.ст. 115, 116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування ст.4 КЗпП України та ст. ст. 9, 263, 617 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Як вбачається із частини 1 статті 14-1 вказаного вище Закону, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди, тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення тощо.

У зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих на непідконтрольній українській владі території, у відповідача з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю.

За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст. 341 КК України.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Науково-правовий висновок не є сертифікатом, проте він підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 березня 2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі, а за вимоги про стягнення судового збору про стягнення заробітної плати позивач звільнений, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір і за подання апеляційної скарги позивачем пропорційно задоволених вимог позивача - 1762,32 грн., з позивача за подання апеляційної скарги в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - 194,37 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року змінити, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного простою, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 :

- заборгованість по заробітній платі за період з березня по травень 2016 року в розмірі 5082 (п`ять тисяч вісімдесят дві) грн. 66 коп. (сума до виплати, податки та інші обов`язкові платежі утримані);

- заробітну плату за час вимушеного простою з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 11344 грн. 43 коп.; вихідну допомогу при звільненні у розмірі 6082 грн. 25 коп.; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 5839 грн. 73 коп.; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 6497 грн. 06 коп., а всього 29763 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 47 коп.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті суми 29763 грн. 47 коп. утримати податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5 на користь держави судовий збір у розмірі 1767 (одну тисячу сімсот шістдесят сім) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 194 (сто дев`яносто чотири) грн. 37 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна