У Х В А Л А

06 травня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6598/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Богуславського районного суду Київської області

в складі судді Тітова М.Б.

від 30 січня 2019 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі №358/1753/18 Богуславського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

до Богуславської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа - Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області,

про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на спадкове нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачі: ОСОБА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ОСОБА_7 звернулися до суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами ОСОБА_3 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ОСОБА_7 подано спільно одну апеляційну скаргу.

Подання однієї апеляційної скарги одночасно кількома учасниками справи є фактично приєднанням до апеляційної скарги одного зі скаржників, незважаючи на те, що одним із них не подано окремої заяви про приєднання до апеляційної скарги.

Питання приєднання до апеляційної скарги врегульовано в ст. 363 ЦПК України. Зокрема, частиною 3 даної статті передбачено, що за приєднання до апеляційної скарги сплачується судовий збір.

Оскільки два учасники справи, в даному випадку відповідачі, подали спільно одну апеляційну скаргу, то кожен з них має сплатити судовий збір або за подання апеляційної скарги, або за приєднання до апеляційної скарги у розмірі та порядку, встановлених Законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Згідно ухвали суду скаржникам необхідно було надати докази сплати судового збору у розмірі та порядку, визначених Законом України «Про судовий збір» зі змінами, зокрема скаржнику ОСОБА_3 ОСОБА_8 необхідно було доплатити судовий збір у сумі 1 562,75 грн, а скаржнику ОСОБА_3 ОСОБА_7 сплатити судовий збір у сумі 2 715,35 грн.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали від 28.03.2019 отримана скаржниками ОСОБА_3 ОСОБА_8 02.04.2019, а ОСОБА_3 ОСОБА_7 06.04.2019 (а.с. 123-124).

Разом з цим, скаржниками не виконано вимоги, вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху та не усунуто недоліки у встановлений судом строк, зокрема ОСОБА_3 ОСОБА_8 не надано доказів доплати судового збору на суму 1 562,75 грн, а скаржником ОСОБА_3 ОСОБА_7 не надано доказів сплати судового збору у сумі 2 715,35 грн, як то передбачено Законом.

За вказаних обставин, суд вважає, що апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України, оскільки скаржниками не усунуто недоліки, вказані в ухвалі без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України, зокрема щодо надання доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2019 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик