ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"02" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Астахової О.О.
при секретарях: Неділько Л.Л., Наумовій О.С.,
представника позивача Андрейківа О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Мотивуючи вимоги тим, що 27 липня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 будо укладено кредитний договір №50005438, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 170 420,30 гривень, що на дату укладання договору в еквівалентні становило 21 065,55 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, із цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2012, а відповідач зобов`язалась прийняти, належним чином використовуватися і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору.
Згідно положень п. 1.3.1 загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину кредитного договору, відповідач зобов`язувався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у договорі.
Відповідно до п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту/додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-ого числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360».
Позивач виконав свої зобов`язання належним чином та надав відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі. Натомість відповідач здійснювала свої зобов`язання неналежним чином, в результаті чого у неї утворилась заборгованість.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 27.01.2015 року, по справі 755/14335/14-ц стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50005438 від 27.07.2012 року в загальному розмірі 330908, 05 грн. З яких, зокрема, сума кредиту - 211 149,24 грн., проценти за користування кредитними коштами за період з 01 серпня 2013 року по 13 травня 2014 року у розмірі 16 664,95 грн., збитки у зв`язку із сплатою страхових платежів за відповідача за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-12-00995 відповідно до п. 5.5, 5.6 кредитного договору за період з серпня 2013 року по квітень 2014 року на суму 11 167,59 грн.

Погашення заборгованості за означеним рішенням суду не здійснювалось.

А тому позивач вважає, що має право на відшкодування відповідачем відсотків за користування кредитними коштами за період з 14 травня 2014 року по 06 жовтня 2017 року та збитків у зв`язку зі сплатою страхових платежів за період з травня 2014 року по жовтень 2017 року. Згідно з умовами кредитного договору, процентна ставка становить 9,9% річних.

Станом на день подання позовної заяви, з урахуванням рішення суду, яке набрало законної сили, сума неповернутого кредиту за договором, становить 211149,24 грн., а тому сума відсотків за користування кредитними коштами за період з 14 травня 2014 року по 06 жовтня 2017 року складає 72118,02 грн.

Крім того, посилаючись на ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути із відповідача на його користь 3% річних та індекс інфляції за час прострочення. Які розраховано з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили - з 28.01.2015 року по 06.10.2017 року та складає : 3% річних - 5826,74 грн.,; індекс інфляції - 49617,20 грн.

Відповідно до 5.5 договору, відповідач зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором протягом усієї дії договору. Відповідач надав згоду і доручив позивачеві здійснювати від його імені і за його рахунок сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені у зв`язку із виконанням донного доручення (п.5.6 договору).

У зв`язку з тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року не вирішувалось питання щодо стягнення з відповідача збитків понесених позивачем за сплату страхових платежів за дорученням відповідача за період з травня 2014 року по жовтень 2017 року. Позивач вважає за можливе стягнути з відповідача понесені ним збитки у зв`язку з виконанням доручення відповідача про оплату страхових платежів, яка становить 34 433,23 грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована, на думку позивача, з урахуванням податку на додану вартість у сумі 41 319,88 грн.

Більше того, позивач з метою захисту та відновлення своїх порушених прав змушений був звернутися до ТОВ «Юридична фірма Венгер» для отримання послуг по юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях по розгляду справи, у зв`язку з чим поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. з ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 259 Т.1).

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду (а.с.16 Т.2)

У судовому засіданні представник позивача Андрейків О.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло.

Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує п роти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 липня 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір №50005438 та підписано загальні Умови кредитування (додаток до кредитного договору). Відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 170 420,30 гривень, що еквівалентно на дату укладання договору 21 065,55 доларів США, строком на 60 місяців, із процентною ставкою 9,9 % річних за користування кредитними коштами, зміна якої відбувається відповідно до ст. 2.3 загальних умов кредитування, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2012. Повернення кредиту та кредитних коштів має відбуватись щомісячно відповідно до Графіку погашення кредиту до 15.07.2017 року. А позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі відповідно до затвердженого графіку погашення кредиту, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до загальних умов кредитування (а.с. 12-19 Т.1).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 27 січня 2015 року, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за збитків за кредитним договором, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" заборгованість за Кредитним договором №50005438 від 27.07.2012 року в загальному розмірі 330908 (триста тридцять тисяч дев`ятсот вісім) грн. 05 коп. (а.с.20-25 Т.1).

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до відмітки головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на виконавчому листі № 755/14335/14 виданого 04 лютого 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, означений виконавчий лист було повернуто 18 квітня 2016 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( у редакції чинної на момент винесення), у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.26-27).

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Доказів того, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 27 січня 2015 року, виконано або виконано частково у суду не має.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом за період з 14.05.2014 року по 06.10.2017 року у сумі 72 118,02 грн., виходячи із суми кредиту за договором, яка підлягала поверненню за рішенням суду - 211 149,24 грн.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12.

Як убачається із п. 2.4 Загальних умов кредитування, нарахування процентів відбувається: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів), відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту.

Відповідно до п. п. 2.5. п. 2 Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Згідно із п. 5.1 Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язується: використовувати кредит відповідно до цільового призначення, визначеного кредитним договором, забезпечити повернення кредиту та сплату плати за користування кредитом у повному обсязі на умовах кредитного договору.

Відповідно до Графіку погашення кредиту повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами має відбуватись щомісячно з кінцевим терміном погашення - 15.07.2017 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року стягненню підлягають відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2013 року по 13.05.2014 року. Встановлена судом сума повернення - 211 149,24 грн.

З огляду на означене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами за період з 14.05.2014 року по 15.07.2017 року у сумі 67240,47 грн. (211 149,24 грн. х 9,90 % х 1158 (кількість днів прострочення) /360).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України по справі № 6-771цс15 від 27 січня 2016 року.

Кредитним договором передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту у доларах США відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування.

Видача кредиту в національній валюті України з визначенням його еквіваленту у доларах США та сплата платежів за цим принципом не є ознакою видачі кредиту в іноземній валюті, або ознакою порушення діючого законодавства.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору та матеріалами справи, з яких вбачається, що згідно з умовами кредитування позивач щомісячно виставляв рахунки у гривні з обчисленням щомісячного платежу у еквіваленті до іноземної валюти - долару США на момент виставлення рахунку, вказані рахунки, визначені у гривні не були своєчасно сплачені та знецінились внаслідок інфляційних процесів.

А відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних - 5826,74 грн. і індексу інфляції - 49617,20 грн. за весь час прострочення, за період з 28.01.2015 року (з наступного дня після набрання чинності рішення суду) по 06.10.2017 року ( в межах заявлених позовних вимог), виходячи із наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, понесених в результаті оплати страхових виплат за період з травня 2014 року по липень 2017 року у розмірі 41319,88 грн. з ПДВ (34 433,23 грн без ПДВ), то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п.5.5 Договору, відповідач зобов`язувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором, на протязі усього терміну дії договору.

Згідно із п. 5.6. Умов кредитування, якщо відповідач в порушення пункту 5.5. цього Договору не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, позивач на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені відповідача та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування, на користь страхової компанії відповідно до умов, передбачених цим Договором. Відповідач дає згоду і доручає позивачу укласти від імені і за рахунок відповідача договір страхування та здійснити від імені і за рахунок відповідача сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування, на користь страхової компанії. Відповідач компенсує позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку, передбаченому пунктами 1.7.3 цього Договору.

Як убачається із матеріалів справи 27.07.2012 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група » та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія. (а.с.28-34 Т.1).

Вбачається, що відповідачем було порушено зобов`язання, вказані в п. 5.5. Договору щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування. А тому на виконання п. 5.6. Договору позивачем було сплачено наступні страхові платежі, на підставі рахунків - фактури, факт оплати яких підтверджується платіжними дорученнями, які не компенсовані відповідачем:

страховий платіж за період з 28.05.2014 року по 27.06.2014 року в розмірі 930,63 грн.;

страховий платіж за період з 30.06.2014 року по 29.07.2014 року в розмірі 930,63 грн.;

страховий платіж за період з 30.07.2014 року по 29.08.2014 року в розмірі 930,63 грн.;

страховий платіж за період з 30.09.2014 року по 29.10.2014 року в розмірі 930,63 грн.;

страховий платіж за період з 31.10.2014 року по 29.11.2014 року в розмірі 930,63 грн.;

страховий платіж за період з 30.12.2014 року по 30.01.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.01. 2015 року по 28.02.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 28.02. 2015 року по 29.03.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.03. 2015 року по 29.04.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.04. 2015 року по 29.05.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.05. 2015 року по 29.06.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.06. 2015 року по 29.07.2015 року в розмірі 930,61 грн.

страховий платіж за період з 30.07. 2015 року по 29.08.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.08. 2015 року по 29.09.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.09. 2015 року по 29.10.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.10. 2015 року по 29.11.2015 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.11. 2015 року по 29.12.2015 року в розмірі 930,61 грн.

страховий платіж за період з 30.12. 2015 року по 29.01.2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.01. 2016 року по 29.02. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 01.03. 2016 року по 29.03. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.03. 2016 року по 29.04. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.04. 2016 року по 29.05. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.05. 2016 року по 29.06. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.06. 2016 року по 29.07. 2016 року в розмірі 930,61 грн.

страховий платіж за період з 30.07. 2016 року по 29.08. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.08. 2016 року по 29.09. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.09. 2016 року по 29.10. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.10. 2016 року по 29.11. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.11. 2016 року по 29.12. 2016 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.12. 2016 року по 29.01. 2017 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.01. 2017 року по 28.02. 2017 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 01.03. 2017 року по 29.03. 2017 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.03. 2017 року по 29.04. 2017 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.04. 2017 року по 29.05. 2017 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.05. 2017 року по 29.06. 2017 року в розмірі 930,63 грн.

страховий платіж за період з 30.06. 2017 року по 29.07. 2017 року в розмірі 930,61 грн. (а.с. 35-226)

Загальна сума збитків завданих позивачу у зв`язку з порушенням умов договору по виплаті страхових платежів становить 34433,23 грн. без ПДВ та 41 319,88 грн. з ПДВ і піддягає до стягнення з відповідача.

Таким чином, на користь позивача з відповідача, в результаті порушення останнім вимог укладеного між сторонами договору підлягає стягненню відсотки за користування кредитними коштами за період з 14.05.2014 року по 15.07.2017 року у сумі 67 240,47 грн.; 3% річних - 5 826,74 грн. і індексу інфляції - 49 617,20 грн. за період прострочення з 28.01.2015 року по 06.10.2017 року; сума збитків завданих позивачу у зв`язку з порушенням умов договору по виплаті страхових платежів - 41 319,88 грн., а всього 164 004,29 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору - 2533,24 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Надані позивачем копії договорів свідчать про надання юридичних послуг, не містять визначення вартості години часу, кількість годин, що унеможливлює перевірку вказаних розрахунків на відповідність вимогам чинного законодавства, а тому вказані вимоги відхиляються судом. До матеріалів справи не було долучено документів на підтвердження того, що представник позивач, який брав участь у судовому засіданні, є працівником ТОВ «Юридична фірма Вернер ».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження надання такої допомоги (зокрема, розрахунку вартості наданих послуг, актів виконаних робіт, квитанцій про сплату витрат). Крім того, до матеріалів справи додана довіреність на представництво інтересів позивача, що свідчить про добровільний та безоплатний характер представництва.

А тому, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягаю задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2460,06 грн. ( 67 240,47 грн.+ 5 826,74 грн. + 49 617,20 грн. + 41 319,88 грн. х 1,5%). В частині витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12,13, 77-82, 133, 137, 141, 258-260, 263-265,280-282 288,289, 353,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 522, 525, 526, 527, 530, 611, 612, 625, 1048, 1050,1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (, п/р НОМЕР_3 , філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300379, адреса: 02152, м. Київ, просп. П.Тичини, 1-В, офіс В) заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 14.05.2014 року по 15.07.2017 року у сумі 67 240,47 грн.; 3% річних за період з 28.01.2015 року по 06.10.2017 року - 5 826,74 грн., індекс інфляції а період з 28.01.2015 року по 06.10.2017 року - 49 617,20 грн., сума збитків - 41 319,88 грн., судовий збір - 2460,06 грн., а всього 166 464 (сто шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят чотири) 35 грн.

В іншій частині - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення суду до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Астахова