Справа № 460/5449/18 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/759/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Львів

Справа № 460/5449/18

Провадження № 22-ц/811/759/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Симець В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року у складі судді Кондратьєвої Н.А.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Смолинської сільської ради та ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Смолинської сільської ради та ОСОБА_3 , про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Винесену ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року вважає незаконною та винесену з порушенням чинного законодавства.

Зазначає, що як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом і обґрунтовує свою позовну заяву нормами ст.ст. 6, 1 18, 121, 141. 149, 152, 155 ЗК України та позиціонує себе як потенційний власник земельних ділянок у якого наявне майнове право на них, як спадкоємця та вважає, що саме щодо зазначених ділянок Смолинсько`ю сільською радою Яворівського району Львівської області було прийнято оскаржувані рішення незаконно. Тобто, фактично існує спір "про право" громадянина на земельну ділянку, яку як вважає позивач, вона має отримувати у власність в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається на позицію викладену в п.7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №3 від 10 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», де зазначено, що земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 3 Земельного кодексу) . Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗКУкраїни, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року скасувати та направити справу за позовом ОСОБА_2 до Смолинської сільської ради та ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування для продовження розгляду до Яворівського районного суду Львівської області.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_4 ,. звернулась з позовною заявою до Смолинської сільської ради та ОСОБА_3 , про визнання недійсними рішень Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 377 від 21.12.2017 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 " та № 378 від 21.12.2017 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 ", вважає їх незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний спір потрібно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З вказаним висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.'1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Частиною 3 ст. 19 КАС України визначено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Тобто, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог ОСОБА_2 обґрунтовує свою позовну заяву нормами сг.ст. 116, 118, 121, 141, 149, 152, 155 ЗК України та позиціонує себе як потенційний власник земельних ділянок у якого наявне майнове право на них, як спадкоємця та вважає, що саме щодо зазначених ділянок Смолинською сільською радою Яворівського району Львівської області було прийнято оскаржувані рішення незаконно. Тобто, фактично існує спір "про право" громадянина на земельну ділянку, яку як вважає позивач, вона чає отримувати у власність в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_7 , який номер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору, тобто спір не належить до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а натомість застосовується ЦПК чи ГПК.

Зі зміною правового регулювання порядку передачі земельної ділянки у власність (безоплатної приватизації) чи у користування, майновий інтерес заявника на конкретний об`єкт нерухомого майна, тобто конкретну земельну ділянку, виникає саме з моменту звернення із клопотанням про надання згоди на розроблення проекту землеустрою і у частині сьомій статті 118 та частині третій статті 123 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такої згоди та вказано правило, що за відсутності дозволу у разі не розгляду клопотання у місячний строк з дня реєстрації клопотання, особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, лише за письмового повідомлення про це уповноваженого на розпорядження конкретною земельною ділянкою органа.

Тому підставою для звернення до суду з позовом про визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень при вирішенні питання про надання згоди на розроблення проекту землеустрою є не реалізація вказаним органом своїх владних повноважень, а захист особою свого майнового права на отримання конкретної земельної ділянки, тобто захист цивільного, майнового інтересу.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги є підставними, а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Яворівського районного суду Львівської області.

Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 10.05.2019 року.

Головуючий

Судді