Ухвала

26 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 462/4780/18

провадження № 61-8058ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Галицького районного суду м. Львова про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В. В. був призначений розглядати його скаргу на постанову слідчого прокуратури Р. Стефаніва від 29 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження від 13 жовтня 2016 року № 0000207. 06 лютого 2017 року слідчий суддя Стрельбицький В. В. виніс ухвалу про залишення скарги без розгляду. 24 лютого 2017 року колегією суддів Апеляційного суду Львівської області винесено ухвалу про скасування ухвали Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року. Позивач вважав, що діями слідчого судді Стрельбицького В. В. йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої оцінив у 25 000,00 гривень. Просив позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Галицького районного суду м. Львова про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 25 000,00 грн, що є меншою сумою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому касаційне провадження у цій справі не підлягає відкриттю.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак