Справа № 182/2/19
Провадження № 2/0182/2/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мкртчян О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

ОСОБА_5 з 2000 року його мати ОСОБА_6 разом з ним, її рідним сином, переїхала до свого цивільного чоловіка ОСОБА_7 . З цих пір вони стали фактично мешкати однією родиною з ОСОБА_7 та його мамою ОСОБА_8 в домоволодінні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , де він мешкає до теперішнього часу (близько 18 років). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Її чоловік ОСОБА_9 помер ще у 1979 році. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 3/11 частини житлового будинку, житловою площею 151,0 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з цегляного житлового будинку, шлакоблочного сараю Б, цегляних ОСОБА_10 , цегляного сараю Д, на земельній ділянці, площею 0,0677 кв.м., яку фактично прийняв її син - ОСОБА_7 шляхом фактичного проживання в будинку, але за життя не оформив своїх спадкових прав. 19.06.2012 року його мати та ОСОБА_7 офіційно зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_11 . З моменту смерті матері вони з вітчимом ОСОБА_7 залишилися самі, інших родичів в них не було, проживали однією родиною, він дбав про ОСОБА_7 , доглядав за ним. ОСОБА_7 хворів на онкологію, тому на його утримання і лікування витрачалися величезні гроші, щоб полегшити його страждання. Він брав декілька кредитів на проведення хіміотерапій та реабілітацію після них. ІНФОРМАЦІЯ_3 його вітчим ОСОБА_7 помер. На день його смерті залишилось спадкове майно у вигляді: 3/11 частин житлового будинку, житловою площею 151,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з цегляного житлового будинку, шлакоблочного сараю Б, цегляних ОСОБА_10 , цегляного сараю Д, на земельній ділянці, площею 0,0677 кв.м. Оскільки він мешкав разом з відчимом останні 18 років, вів з ним спільне господарство, а останні роки відчим повністю перебував на його утриманні, був впевнений, що фактичного прийняття спадщини достатньо, і той факт, що він продовжує фактично мешкати у вказаному домоволодінні, дбати про нього, проводити в ньому поточний ремонт, сам по собі достатній, щоб вступити у спадщину. Крім того, він сплачував кредити після поховання батьків і йому ледь вистачало на їжу та сплату комунальних послуг. Тому грошей, щоб піти до нотаріуса, категорично не вистачало. У 2018 році, оскільки домоволодіння потребує капітального ремонту, оновлення комунікаційних систем та встановлення сучасної системи опалення, він вирішив привести документи щодо спадщини в порядок. 12.02.2018 року він звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину на 3/11 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якою 12.02.2018 року було відкрито спадкову справу № 50/2018, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих.№ 473/02-31 від 12.02.2018 року) через те, що ним був пропущений строк звернення із заявою про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, та рекомендацію оскаржити вказану постанову до суду. У зв`язку з цим вимушений звертатися до суду з вказаною позовною заявою для встановлення юридичного факту, а саме - встановлення проживання однією сім`єю не менш як п`ять років разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 до часу відкриття спадщини та визнання права власності за собою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3/11 частин житлового будинку, житловою площею 151,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з цегляного житлового будинку, шлакоблочного сараю Б, цегляних ОСОБА_10 , цегляного сараю Д, на земельній ділянці, площею 0,0677 кв.м. Визнання права власності потрібно для того, щоб він мав можливість оформити державну реєстрацію нерухомого майна, яке знаходиться в його володінні, відповідно до вимог діючого законодавства України.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав і просив суд позов задовольнити. Додатково суду пояснив, що іншого житла, крім спадкового, не має. З відчимом проживав з початку 2000 років, як разом з мамою переїхали до нього жити по АДРЕСА_1 . Потім мама офіційно вийшла за вітчима заміж, змінивши прізвище. В них була одна сім`я, він мав щирі відносини з відчимом, як з батьком. Іноді він жив в своєї бабусі. А з 2011 року по АДРЕСА_1 проживає постійно. Мама і відчим хворів, він доглядав за ними, лікував. Брав кредити на їх лікування, які після їх смерті віддавав. Він вітчима й ховав, бо в нього після смерті його матері, нікого не було з рідних.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечували, підтвердили, що позивач проживав однією сім`єю з родиною ОСОБА_12 як син та онук.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, приблизно з 2000 року мати позивача по справі ОСОБА_13 разом з позивачем переїхала до свого цивільного чоловіка ОСОБА_7 З цих пір позивач з матір`ю стали фактично мешкати однією родиною з ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_8 в домоволодінні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , де позивач мешкає до теперішнього часу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла (а.с.11). Батько ОСОБА_7 - ОСОБА_9 помер ще у 1979 році. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 3/11 частини житлового будинку, житловою площею 151,0 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з цегляного житлового будинку, шлакоблочного сараю Б, цегляних ОСОБА_10 , цегляного сараю Д, на земельній ділянці, площею 0,0677 кв.м. (а.с.12-16, 18), яку фактично прийняв її син - ОСОБА_7 шляхом фактичного проживання в будинку, але за життя не оформив своїх спадкових прав. 19.06.2012 року мати позивача по справі та ОСОБА_7 офіційно зареєстрували шлюб (а.с.8). ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 померла (а.с.9). З моменту смерті матері позивач з ОСОБА_7 залишилися самі, інших родичів в них не було, проживали однією родиною, позивач дбав про ОСОБА_7 , доглядав за ним, брав кредити на його утримання і лікування. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (а.с.10). На день його смерті залишилось спадкове майно у вигляді: 3/11 частин житлового будинку, житловою площею 151,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з цегляного житлового будинку, шлакоблочного сараю Б, цегляних ОСОБА_14 В ОСОБА_15 , цегляного сараю Д (а.с.12-16, 18), на земельній ділянці, площею 0,0677 кв.м. (а.с.17). Оскільки позивач мешкав разом з ОСОБА_7 більше, ніж 5 років до дня смерті, вів з ним спільне господарство, дбати про нього, ховав тощо, 12.02.2018 року звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину на 3/11 частин спадкового домоволодіння. Однак, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.21).

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач в період з 2007 року до дня смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав з ним однією сім`єю, вів з ним спільне господарство, лікував його, ховав, вони мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки.

Цей факт підтверджується не лише документами, наданими позивачем до суду, а й показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він він знайомий вітчима позивача. Той працював в нього якийсь час, поки не хворів. Коли став хворіти, познайомив його з позивачем, назвавши того своїм сином і в нього став працювати позивач замість свого вітчима. Він забирав його на машині з будинку АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона добра знайома позивача. Раніше вони з позивачем жили в одному районі. Її сім`я знімала квартиру на ОСОБА_18 , а позивач жив на АДРЕСА_1 . Вона заходила до нього в гості. Позивач жив з мамою та відчимом. ОСОБА_19 ОСОБА_20 сильно хворіла мама і він кілька разів брав в неї в борг гроші на ліки. Але завжди віддавав. Вони спілкуються й зараз. Позивач так на ОСОБА_21 і живе.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що позивач його друг з дитинства. Він знає його десь з 2008-2009 років. Позивач жив з мамою та відчимом на вул.Пестеля, 2, куди він приходив до позивача в гості. Знає, що в позивача хворіла мама, а потім й відчим. Ховав їх позивач, ну й вони з друзями скидались грішми, щоб допомогти позивачу поховати рідних. ОСОБА_19 ОСОБА_20 з відчимом були добрі стосунки як в нормальній сім`ї.

За таких обставин суд вважає, що позивач відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 не менш, як п`ять років до дня відкриття спадщини після його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/11 частини житлового будинку, житловою площею 151, 0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (складається з: цегляного житлового будинку, шлакоблочного сараю Б, цегляних гаражів В,Г, цегляного сараю Д) на земельній ділянці, площею 0,0677 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал