Справа № 740/1630/19
Провадження № 2/740/829/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 , який мав статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому був зареєстрований ОСОБА_2 , який за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 Ніжинського АДРЕСА_2 , отримав відмову, оскільки на вказане спадкове майно відсутній правовстановлюючий документ. В позові просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого діда ОСОБА_2

Представник позивача адвокат Литовченко Д.М. в судове засідання не з`явився до суду надав заяву в якій просив розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Лосинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ухвали від 04 квітня 2019 року справа призначена в підготовче судове засідання, враховуючи те, що представник відповідача не заперечував задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що доречно застосувати ч. 3 ст. 200 ЦПК України в якій зазначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідкою виконкому Лосинівської селищної ради від 01.10.2018 року № 4-03-21/299 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 статус колгоспного двору. В будинку мешкав ОСОБА_2 (а.с. 14).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 як єдиний член колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратив права на спірний будинок, який належав йому в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Як вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_2 на підставі заповіту прийняв ОСОБА_1

Відповідно до довідок КП «Ніжинське МБТІ» від 05 жовтня 2018, 10 жовтня 2018 року, власником спадкового будинку АДРЕСА_1 в цілому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.09.1989 року видане виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради є ОСОБА_2 (а.с. 17-18,).

Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської нотаріальної контори від 27 лютого 2019 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.15)

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст.ст.263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду Пантелієнко В.Г.