Номер провадження: 22-ц/813/1549/19
Номер справи місцевого суду: 520/6660/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П,, Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон М» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон М» про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, загальною площею 0,0271 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу її на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною 689 264,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року позов задовлено у поному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2017 року заочне рішення від 06.10.2016 року скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Повторним заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено у повному обсязі.

Звернуто стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,0271 гектар, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною 689 264 грн., в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон М», перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 697 150 доларів 85 центів США, що станом на 13 травня 2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 17 646 936 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 5487 грн. 75 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, та застосувати до даних правовідносин позовну давність, посилаючись на порушення судом першою інстанцією норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, звертаючи стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною 689 264 грн., в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон М», перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 697 150 доларів 85 центів США, що станом на 13 травня 2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 17 646 936 грн. 24 коп., суд першої інстанції виходив з наявної непогашеної заборгованості за основним зобов'язанням та дійсності іпотеки, права на яку в порядку спадщини набула ОСОБА_4, а також з відсутності заперечень на позов від останньої.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- 07 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» та ТОВ «Еталон М» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500, згідно з умовами якого банк зобов'язався надавати позичальникові грошові кошти в іноземній валюті - доларах США, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах загального ліміту заборгованості в сумі 750000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у строки та на умовах, визначених договором кредиту, сплатити проценти у розмірі 14% річних та комісії у розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містились у додатку №1 до вказаного договору;

- 12 серпня 2009 року сторони правочину уклали додаткову угоду №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500, за якою змінили п. 1.3 статті 1 кредитного договору в частині переліку угод, які укладаються в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, а також змінили та виклали у новій редакції додаток №1 до кредитного договору, яким встановлено тарифи на послуги банку, пов'язані із наданням кредиту;

- 07.08.2008 року між АКІБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Еталон» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 660- 08/059-500 було укладено іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_5 передала в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 0,0271 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 27 липня 2015 року;

- відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, копія якої надійшла за запитом суду від приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Груєвої О.В., єдиним спадкоємцем є ОСОБА_4;

- згідно з висновком ТОВ «Українська експертна група» про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 09 листопада 2017 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 689264,00 грн.;

- станом на 13 травня 2016 року, заборгованість позичальника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500 від 07 серпня 2008 року складає 697150,85 доларів США, що згідно з курсом НБУ 2531,29 грн. за 100 дол. США станом 13 травня 2016 року становить 17 646 936.24 гривень, що свідчить про недостатність оціночної вартості предмета іпотеки для погашення заборгованості позичальника за генеральним договором кредиту в повному обсязі.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач є правонаступником кредитора АКБ «Укрсоцбанк», а ОСОБА_4 - правонаступником боржника ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того вірно встановивши, що основне зобов'язання, яке було забезпечене іпотекою, є невиконаним і в розумінні ст.ст. 598-609 ЦК України відсутні підстави вважати дане зобов'язання припиненим, суд першої інстанції обгрунтовано вважав заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обгрунтованими.

Разом з тим, звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.08.2008 року, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еталон М» (договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500), суд першої інстанції погодився з доданим до справи розрахунком заборгованості, виконаним позивачем, яка включає в себе заборгованість за кредитом у розмірі 696 275,85 доларів США та за відсотками у розмірі 875 доларів США, а всього у розмірі 697 150 доларів 85 центів США, що станом на 13 травня 2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 17 646 936 грн. 24 коп., суд виходив з того, що строк дії кредитного договору не закінчився і триває.

Проте, як вбачається з ухвали господарського суду Одеської області від 22.03.2010 року в тридцятиденний термін із дня публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЕТАЛОН М" до господарського суду надійшла заява Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" в особі Одеської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк" про визнання кредиторами до боржника із грошовими вимогами у сумі 6 311 081 грн. 06 коп. На підставі укладеного між сторонами 07.08.2008 року договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500, загальний розмір заборгованості склав 6 106 187 грн. 61 коп. (з яких: основна заборгованість за кредитом -5 977 500 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті відсотків -123 202 грн. 92 коп., пеня - 5 484 грн. 69 коп.).

Постановою господарського суду Одеської області від 21.09.2010 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ "ЕТАЛОН М", яка на даний час не завершена і триває, а справа про банкрутство перебуває на розгляді господарського суду Одеської області.

Враховуючи наведене строк дії договору відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500 сплив 22.03.2010 року - дати постановлення ухвали господарським судом Одеської області, якою прийнято вимоги кредитора до боржника про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500 від 07.08.2008 року у загальному розмірі 6 106 187 грн. 61 коп., з яких: основна заборгованість за кредитом -5 977 500 грн. 00 коп, заборгованість по сплаті відсотків -123 202 грн. 92 коп., пеня - 5 484 грн. 69 коп.

За передбачених кредитним договром умов про нарахування процентів після спливу строку дії кредитного договору або післі реалізації Банком права на дострокове повернення кредиту і наявності невиконаних зобов'язань, права кредитора захищаються у відповідності до ст. 625 ЦК України. Проте з такими вимогами позивач до суду не звертався.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що у відповідності до ч. 2 ст. 416 ЦПК України є підставою для їх застосування апеляційним судом в аналогічних правовідносинах.

Тому після 22.03.2010 року розрахунок заборгованості за процентами в сумі 875 доларі США, не відповідає законодавству і не засновано на умовах договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500 від 07.08.2008 року.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і тому помилково вважав розрахунок наданий банком таким, що відповідає законодаству та умовам кредитного договору у повному обсязі.

Відповідно до листа-претензії КІБ «Укрсоцбанк» від 24.12.2009 року на адресу ОСОБА_5 загальна заборгованість станом на 22.12.2009 року складає 766 146,50 доларів США. Іпотекодавцю запропоновано у 30-ти денний строк з моменту отримання листа-претензії погасити всю заборгованість з попередженням, що у разі непогашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі до іпотекодавця будуть вжиті заходи примусового стягнення боргу в судовому порядку в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 2 а. с. 125).

28.12.2009 року на користь АКІБ СР «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. звернуто стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,0271 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 07.08.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500, укладеним між АКІБ СР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еталон-М» (т. 2 а. с. 126).

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 21.10.2011 року у зв'язку ненаданням стягувачем інформації стосовно майна боржника, яке перебуває у заставі банку, у строк, встановлений державним виконавцем, повернуто стягувачу виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. про звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,0271 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на предмет іпотеки в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 660-08/059-500, укладеним між АК1Б СР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еталон-М» (т.2 а. с. 127).

Доказів, що вказана постанова державного виконавця була у встановленому порядку оскаржена АКІБ СР«Укрсоцбанк» або ПАТ «Укрсоцбанк», як його правонаступником, до суду не надано.

Після повернення виконавчого документу стягувачеві про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку наприкінці травня 2016 року, тобто більше ніж через 4,5 роки.

Відповідно до статті 256 ПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ПК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2017 року заочне рішення від 06.10.2016 року скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку на 21.03.2017 року.

У зв'язку з закінченням поноважень головуючого судді, справу перерозподілено іншому головуючому судді, яка прийняла справу до провадження 27.03.2017 року та призначила судове засідання на 27.06.2017 року.

Під час повторного розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було уточнено позовні вимоги в частині зміни способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а судом за заявою позивача після витребування спадкової справи здійснено заміну відповідача - ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_4, про що в судовому засіданні 23.11.2017 року постановлено відповідну протокольну ухвалу (т.2 а. с. 84)

Починаючи з 27.06.2017 року і до дня ухвалення повторного заочного рішення 04.06.2018 року ОСОБА_4 та її представник участі у розгляді справи не брали. Докази про отримання ухвали про заміну відповідача на правонаступника та про отримання копії уточненого позову в матеріалах справи відсутні.

Всі повідомлення, які направлялися на адресу ОСОБА_4 поверталися з позначкою за закінченням терміну зберігання, що не може вважатися в розумінні ст. 128, 1340 ЦПК України належним повідомленням.

Разом з тим, докази про повідомлення представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Крім того матеріали справи не містять відомостей про спробу повідомлення ОСОБА_4 або її представника ОСОБА_3 за допомогою мобільного зв'язку, зважаючи, що номери телефонного зв'язку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були зазначені у заяві від 22.02.2017 року (т. 2 а. с. 131).

Набуваючи висновок про можливість повторного розгляду справи в заочному порядку, суд першої інстанції посилався на належне повідомлення відповідача та на їх не явку до суду без повідомлення причин, не встановивши при цьому зловживання стороною процесуальними правами та не обгрунтовуючи останнім своє процесуальне рішення.

Докази, що відповідач дійсно зловживала своїми процесуальними правами шляхом не явки в судове засідання в матеріалах справи відсутні та апеляційному суду у встановленому порядку не надані, внаслідок чого відповідні заяви представника позивача з цього приводу по суті є припущеннями.

Повторне заочне рішення у відповідності до ч.3 ст. 288 ЦПК України оскаржується сторонами в загальному порядку.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зазначений висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року №200/11343/14-4.

Таким чином, встановивши, що позов є частково обгрунтованим (за виключенням заборгованості по процентам за користування кредитом розрахованих на 15.04.2011 року виконання зобов'язань у повному обсязі у зв'язку з наявністю відповідного звернення кредитора до господарського суду до спливу строку кредитування) та пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин, є підстави для застосування позовної давності у відповідності до поданої відповідачем відповідної заяви.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові.

Тому вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за тілом кредиту 696 275,85 долдарів США не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності та відсутністю підстав вважати пропуск строку таким, що відбувся з поважних причин.

Разом з тим вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за процентами у розмірі 875 доларів США не підлягають задоволенню по суті за їх необгрунтованістю.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням ухвалення нового судового рішення, яким у вимогах позивача відмовлено повністю з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 231 грн. 63 коп., сплачених останньою за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон М» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8 231 грн. 63 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.04.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді А.П. Заїкін С.О. Погорєлова