Справа № 165/1475/18
Провадження № 2/165/42/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, -

встановив:

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявила клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне відповідачу ОСОБА_4, а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0853 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; трикімнатну квартиру загальною площею 62,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та рухоме майно - автомобіль марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_4. Обґрунтовує свою заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 Останній вказав, що майно належне ОСОБА_4 значно перевищує розмір шкоди заявлений позивачем. Крім того, все майно було набуте його довірителем за час шлюбу, а тому воно є спільною сумісною власністю подружжя і накладення арешту на це майно призведе до порушення прав дружини.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує й практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п.43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; співмірність між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, який представник позивача просить вжити у порядку забезпечення позову, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь ОСОБА_3, а відтак й порушить права останнього на судовий захист, а тому суд приходить до висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту лише на рухоме майно автомобіль марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_4, оскільки, на думку суду, це буде необхідним та достатнім заходом забезпечення позову і відповідає ціні позову.

Керуючись ст.149, ст.150, ст.151 ЦПК України, - суд,

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, шляхом накладення арешту на рухоме майно - автомобіль Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_4, що на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, в межах ціни позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання через Нововолинський міський суд Волинської області апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк