Справа №560/410/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 грудня 2013 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, так як заповіту вона не залишила, яку прийняв її батько ОСОБА_5, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. Однак, юридично своїх прав на спадщину батько не оформляв та свідоцтво про право на спадщину не отримував. 03 січня 2018 року помер батько. Після його смерті відкрилася спадщина для спадкоємців за заповітом. Вона є спадкоємцем за заповітом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнає.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності відповідача та відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно довідки №110/01-09 від 22 лютого 2019 року, виданої приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_6 вбачається, що після смерті ОСОБА_5, який помер 03 січня 2018 року, за заявою ОСОБА_2 заведена спадкова справа №6/2018. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.26).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №150243 (а.с.5) ОСОБА_4 померла 08 грудня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №24.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Бережниця по вул. Дубровицька, 70, Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області №240 від 22 лютого 2019 року (а.с.16).

Оскільки на день смерті дружини ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_5 проживав разом із нею в будинку до дня її смерті, що підтверджується довідкою №254 від 28 лютого 2019 року, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.6), ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину.

Однак, 03 січня 2018 року ОСОБА_5 помер, що підтверджєуться копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №215464 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Згідно довідок №253 та №255 від 28 лютого 2019 року, виданих виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що позивач ОСОБА_2 починаючи із листопада місяця 2017 року і до дня смерті свого батька ОСОБА_5, який помер 03 січня 2018 року, проживала без реєстрації місця проживання разом із ним в будинку №70 по вул. Дубровицька в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, вела з ним спільне господарство, доглядала батька, якого і поховала. ОСОБА_2 на даний час продовжує проживати в будинку батька та користується його нерухомим та рухомим майном (а.с.17-18).

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується наявними у матеріалах спрви копією свідоцтва про народження (а.с.13), копією паспорта позивачки, де міститься відмітка про реєстрацію шлюбу та зміну прізвища (а.с.10-12).

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 12 жовтня 2017 року (а.с.8) ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матите право і що буде належати йому на момент смерті, заповів своїй дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2 згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 392, 1216, 1218, 1235, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Бережниця по вул. Дубровицька, 70, Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації станом на 26 вересня 2018 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті його батька ОСОБА_5, який помер 03 січня 2018 року та який в свою чергу фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив її після смерті своєї дружини ОСОБА_4, яка померла 08 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_7