ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 638/11816/16

провадження № 22-ц/818/34/19

22 травня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2016 року в складі судді Рибальченко Л.М.,

у с т а н о в и в:

В липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання. Однак за період з 25 червня 2014 року по 30 червня 2015 року ці послуги за спожитий природний газ відповідач сплачувала у неповному обсязі. Доступ до системи газопостачання для зняття контрольних показників лічильника з 2004 року не надавала, у зв`язку з чим облік споживання природного газу здійснювався згідно з показниками лічильника газу за квитанціями споживача. Остання оплата із зазначенням показників здійснена у лютому 2012 року, виходячи з показників лічильника газу 66 592 м. куб.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Харківміськгаз» просило стягнути з відповідача на свою користь 134 727 грн 20 коп. заборгованості за надані послуги з газопостачання та 2 020 грн. 91 коп. судового збору.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2016 року позов задоволено. З ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» стягнуто заборгованість за послуги з газопостачання за період з 25 червня 2014 року по 30 червня 2015 року в розмірі 134 727 грн. 20 коп. та 2 020 грн. 91 коп. судового збору.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов ПАТ «Харківміськгаз» доведено й обґрунтовано належним чином, тому наявні правові підстави для стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання, яка утворилася внаслідок неповної оплати відповідачем цих послуг.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року в складі судді Цвірюка Д.В. заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи заяви про перегляд заочного рішення не спростовують висновків суду і не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

12 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов не доведено належними та допустимими доказами. Зазначає, що в матеріалах справи не міститься жодного розрахунку на підтвердження нарахування об`єму газу за кожен місяць згідно з встановленими нормами споживання, суми, яка підлягала сплаті за кожен місяць, та заборгованості наприкінці кожного місяця.

ПАТ «Харківміськгаз» рішення суду першої інстанції не оскаржило, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалось.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу безх задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання, які надає ПАТ «Харківміськгаз».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, знімати фактичні показники лічильника газу, проводити на вимогу газорозподільного/газопостачального підприємства звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу газопостачального/газорозподільного підприємства для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням лічильника газу.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неповної оплати споживачем наданих ПАТ «Харківміськгаз» послуг з постачання природного газу, в зв`язку з чим у відповідача за період з 25 червня 2014 року по 30 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 134 727 грн 20 коп. Вказаний розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який ОСОБА_1 не спростовано.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення заочного рішення. Такі ж правила передбачені частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України від 15 грудня 2017 року (в редакції, чинній на час постановлення ухвали про відмову в перегляді заочного рішення).

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Харківміськгаз» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги.

Із письмових пояснень, наданих позивачем в суді апеляційної інстанції, вбачається, що опалювальна площа домоволодіння, в якому проживає відповідач, складає 590,8 кв. м. (до 22 липня 2005 року опалювальна площа складала 486,8 кв. м.). В житлі, де зареєстрована одна особа, встановлені наступні газові прилади: плита газова (ПГ-4(2од.), ПГ-2, опалювальні прилади (котел, АОГВ), водонагрівач проточний газовий (КГ). Крім того, 03 жовтня 1996 року встановлено побутовий лічильник газу.

Нарахування по особовому рахунку до 01 липня 2015 року здійснювались з урахуванням пільги відповідача «Дитина війни» (25%) на одну особу. З 01 липня 2015 року пільгове нарахування припинено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389. Субсидії на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 не призначались.

З 2004 року доступ до системи газопостачання для зняття контрольних показників лічильника не надавався. Облік споживання природного газу здійснювався згідно з показниками лічильника 66592 куб. м., які були зазначені в квитанціях у лютому 2012 року.

08 листопада 2013 року за адресою спірного домоволодіння складено Акт-претензію про відмову споживача у доступі до своїх приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої) та лічильник газу.

На підставі пункту 2.5. постанови НКРЕУ від 29 травня 2003 року № 475 за період з 08 листопада 2013 року по 25 липня 2014 року нарахування за спожитий природний газ здійснювалось за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619.

25 липня 2014 року лічильник газу МКМ G6 № 9322731 було демонтовано для проведення експертизи з показаннями лічильника газу 851348 куб. м. та встановлено лічильник з обмінного фонду з показаннями 8643 куб. м.

За висновками експертизи втручання в газовий лічильник не виявлено та відновлено нарахування за показниками лічильника газу (станом на 25 липня 2014 року - 85138 куб. м. по ціні 3,6450 грн. за 1 куб. м., що відповідає категорії споживання від 6000 куб. м.).

Станом на 01 листопада 2014 року за показниками лічильника газу 8688 куб. м. (лічильник обмінного фонду) заборгованість за послуги з газопостачання складала 54913 грн. 82 коп.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Харківміськгаз» про визнання дій неправомірними відмовлено.

За період з 01 листопада 2014 року по 22 липня 2015 року показання лічильника газу контролером не фіксувалось, оскільки при відвідуванні домоволодіння ОСОБА_1 згідно з графіком доступ до лічильника газу був відсутній.

За вказаний період споживачем не було надано відповідачу інформації щодо показань лічильника газу та здійснено оплату 16 лютого 2015 року на суму 700 грн. 00 коп. та 07 липня 2015 року на суму 465 грн. 00 коп. без зазначення показань лічильника газу. У зв`язку з цим розрахунки за послуги з газопостачання здійснювались на підставі планових платежів відповідно до пункту 13 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (чинних на час виникнення спірних правовідносин).

22 липня 2015 року лічильник обмінного фонду було демонтовано на показаннях 28479 куб. м. та встановлено новий лічильник газу на показаннях 0 куб. м. (ПЛГ МКМ G6 № 9322731 згідно з довідкою № ЦСБ 551Е від 31 липня 2014 року визнано непридатним до застосування).

Загальний обсяг спожитого природного газу за період з 25 липня 2014 року по 22 липня 2015 року склав 1983 куб. м.

Для проведення нарахувань обсяг спожитого природного газу 17852 куб. м. був розподілений з 01 червня 2015 року за ціною 7,188 грн. за 1 куб. м.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 травня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова