Справа №442/1754/19
Провадження №2/442/762/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 рокуДрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої - судді Курус Р.І.,

з участю секретаря судового засідання - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

за участі позивачки ОСОБА_1, її представника адвоката Партики О.Я.,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_5,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 з позовом до відповідача про визначення ідеальних часток у квартирі, що перебуває у їхній спільній сумісній власності. В обґрунтування позову посилається на те, що вона, відповідач та їхній неповнолітній син згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 21.07.2007 року, виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що відповідач ніколи не брав участь в утриманні житла, не проводив ремонту, не оплачував комунальні послуги. Навпаки, в стані алкогольного спяніння часто вчиняв насильство у сімї, трощив меблі, вибивав двері, пошкоджував побутову техніку, замки, освітлення тощо. А, оскільки багато років ніде не працює, то для придбання спиртного, у їхню з сином відсутність, виносив з кімнати електричні побутові прилади. Його не зупиняло навіть те, що ці речі придбані не ним і необхідні для приготування їжі сину. Така поведінка відповідача протягом тривалого часу спонукала її до розірвання шлюбу. Зазначає, що через невизначеність часток у спільній сумісній власності на зазначену квартиру не може вільно розпорядитись своєю часткою. Добровільно укласти договір про визначення часток у праві власності на вказану квартиру, щоб таким чином визначити розмір його участі у витратах на квартплату, здійснення поточного ремонту, ОСОБА_3 відмовляється. Просить відступити від засад рівності часток, враховуючи, що квартиру отримала вона у зв'язку з роботою, сама її утримує, сплачує комунальні платежі та визначити, що у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 частка ОСОБА_1 становить 1/2, частка ОСОБА_3 становить 1/6, а частка неповнолітнього ОСОБА_2 становить 1/3.

15.03.2019 року направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 27.03.2019 року.

28.03.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 19.04.2019 року.

19.04.2019 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача для надання йому можливості скористатись правовою допомогою на 14.05.2019 року.

Позивач та її представник Партика О.Я. в підготовчому судовому засіданні позов підтримали з підстав, які виклали в позовній заяві, яку просять задоволити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, та погодився на запропонований позивачкою розмір часток у праві спільної сумісної власності.

Наслідки визнання позову відповідачу розяснені та зрозумілі.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки права та інтереси неповнолітнього не будуть порушені.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 та їхній неповнолітній син - ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 21.07.2007 року, виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, а.с. 9.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними бо законом.

Стаття 322 ЦК України встановлює, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону, але й мусить виконувати певні обов'язки, передбачені законом. Одним з таких обов'язків власника є його обов'язок утримувати майно, що йому належить. Це означає, що він має нести витрати, необхідні для збереженості майна, а також мусить вживати усіх заходів, повязаних із забезпеченням належного стану майна.

Суд приймає до уваги доводи позивачки викладені у позовній заяві щодо отримання нею ордеру на займання житлової площі в гуртожитку, працюючи на посаді швачки цеху №1 в ВАТ «ДШП» Зоря»», позаяк такі підтверджені матеріалами справи і не оспорюються відповідачем, а.с. 12-13.

Крім цього, підтверджені матеріалами справи і посилання позивачки щодо конфліктних стосунків з відповідачем, внаслідок чого останнього неодноразово було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України, а.с. 14-15.

В зв'язку з наведеним суд приходить до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, між сторонами добровільно вирішено порядок визначення частко у їхній спільній сумісній власності, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

За наведених вище підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 200, 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 322, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити, що у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 частка ОСОБА_1 становить 1/2, частка ОСОБА_3 становить 1/6, а частка неповнолітнього ОСОБА_2 становить 1/3.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання квартира АДРЕСА_1;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання квартира АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання квартира АДРЕСА_1.

Дата складення рішення суду 15 травня 2019 року.

Головуюча суддя Курус Р.І.