КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6913/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва в складі судді Клочко І.В., ухвалене в м. Київ 18 лютого 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» звернувся до суду із позовом про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 25 серпня 2015 року позивач уклав з ОСОБА_4 договір добровільного страхування наземного страхування, згідно якого застрахований автомобіль Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві власності, страхова сума по договору становить 427000 грн.

12 лютого 2016 року до позивача надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про настання страхового випадку, який настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 лютого 2016 року у м. Києві внаслідок порушення ОСОБА_1 . п.п. 2.1, 16.11 Правил дорожнього руху України під час керування автомобілем Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 .

18 квітня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишену без змін апеляційним судом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», умов договору добровільного страхування та враховуючи заяву страхувальника, позивачем розраховано розмір страхового відшкодування, разом фактичні витрати ПрАТ «СК «Мега-Поліс» складають 257805,74 грн. Цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано в ПрАТ «Київський страховий дім», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 49000 грн. та виконало свої зобов`язання згідно полісу в повному обсязі. Несплачений розмір збитку складає 206985,74 грн., однак відповідач в досудовому порядку відмовився сплачувати цю суму.

Просив стягнути із відповідача на свою користь залишок суми страхового відшкодування у розмірі 206985,74 грн., вартість автотоварознавчого дослідження транспортного засобу 620 грн., вартість послуг евакуатора 1200 грн., судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року позов ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача залишок суми страхового відшкодування в розмірі 206985,74 грн., відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 620 грн., вартість послуг евакуатора 1200 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав в особі свого представника ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково та стягнути із відповідача на користь позивача частину залишку суми страхового відшкодування в розмірі 79902,50 грн., відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 310 грн., вартість послуг евакуатора в розмірі 600 грн. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги довідку про дорожньо-транспортну пригоду від 10 березня 2016 року та рапорт інспектора поліції, згідно яких дорожньо-транспортна пригода відбулася за участю трьох автомобілів, а саме Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 , належного відповідачу, Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , належного позивачу, та Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 , належного ТОВ «ОТП Лізинг» під керуванням водія ОСОБА_3 , які є третіми особами у даній справі. На водія автомобіля Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 також було складено адміністративний протокол та винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.9-г ПДР України, яким забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.

У висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 31 травня 2017 року, проведеної на підставі постанови Апеляційного суду м. Києва в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначено, що розмежувати пошкодження, які утворились у результаті контакту з автомобілем Renault, а які - з автомобілем Iveco, неможливо. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди 12 лютого 2016 року автомобіль Alfa Romeo зазнав ушкоджень внаслідок порушення Правил дорожнього руху водіями обох автомобілів Renault Logan та Iveco Daily .

Однак суд не застосував ст. 1190 ЦК України та не врахував роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові Пленуму від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що випливають з даних правовідносин в частині солідарного відшкодування шкоди, завдано кількома особами винними діями.

Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» про стягнення суми страхового відшкодування із відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 серпня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» уклало із ОСОБА_4 договір № 12002-10 добровільного страхування наземного транспорту терміном дії з 27 серпня 2015 року по 26 серпня 2016 року, за яким застрахованим транспортним засобом є Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , загальна страхова сума 427700 грн. (а. с. 8 - 11).

12 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» із повідомленням про настання страхового випадку (а. с. 12).

10 березня 2016 року ротою 1 батальйону УПС МВС у м. Києві складено довідку № 85986482 про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якої учасниками дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_1 , автомобіль Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , автомобіль Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3, автомобіль Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. п. 2.1, 16.11 Правил дорожнього руху України (а. с. 13).

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року у справі № 754/2879/16-ц ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті вул. Бальзака та вул. Лаврухіна та рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_4 та який наближався до перехрестя проїзних частин по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Даними діями ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 2.1д.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а. с. 14).

Постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 31 липня 2017 року (а. с. 15 - 16).

В матеріалах справи на а. с. 92 - 110 міститься висновок експерта за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 31 травня 2017 року № 11180/16-52/9277/17-52, проведеної за постановою Апеляційного суду м. Києва у справі про адміністративне правопорушення № 754/2879/16-ц відносно ОСОБА_1 У даному висновку експерт вказав, що після зіткнення автомобіля Alfa Romeo з автомобілем Renaultвідбулось контактування передньої частини автомобіля Alfa Romeo з автомобілем Iveco. Водночас, розмежувати пошкодження, які утворились у результаті контакту з автомобілем Renault, а які - з автомобілем Iveco, неможливо (а. с. 102).

На а. с. 91 міститься рапорт інспектора УПП у м. Києві на ім`я начальника управління патрульної поліції в м. Києві, згідно якого 12 лютого 2016 року екіпаж в режимі вільного патрулювання виявив порушення правил дорожнього руху за адресою вул. Лаврухіна, 4, а саме зупинка та стоянка автомобілів в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена». В ході відпрацювання даного правопорушення почули різкий звук гальм. На перехресті вул. Оноре де Бальзака та вул. Лаврухіна сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля Renault Logan д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_1 , після даного зіткнення автомобіль Alfa Romeo здійснив наїзд на автомобіль Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 , який здійснював стоянку ближче 10 м. від краю перехрещуваної частини на перехресті напроти буд. 55-г по вул. Бальзака.

Згідно звіту № 119-2016 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 24 лютого 2016 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження, складає 424691,81 грн. (а. с. 17 - 30).

Вартість проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», сплачена ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс», складає 620 грн. (а. с. 31 - 32).

Згідно звіту № 159 по визначенню вартості утилізації автомобіля Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 01 березня 2016 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість утилізації може складати 141775,26 грн. (а. с. 33 - 37).

Згідно страхового акту № 6587/12002-10 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 12002-10 від 25 серпня 2015 року, складеного ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» 10 березня 2016 року, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 257185,74 грн. (а. с. 38).

Платіжними дорученнями від 11 березня 2016 року на суму 100000 грн., від 15 березня 2016 року на суму 100000 грн., від 22 березня 2016 року на суму 55986,74 грн. та на суму 1200 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» сплачено страхове відшкодування на користь ОСОБА_4 , в тому числі вартість послуг евакуатора.

17 серпня 2016 року ПрАТ «Київський страховий дім», який є страховиком ОСОБА_1 , здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 49000 грн. на користь ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» (а. с. 45).

20 липня 2016 року та 05 вересня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» направило на ім?я ОСОБА_1 лист про сплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 210005,74 грн., який відповідач отримав 30 липня 2016 року та 08 вересня 2016 року відповідно (а. с. 46 - 49).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, встановивши, що з вини відповідача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованої у позивача особи ОСОБА_4 , і позивач як страховик сплатив страхове відшкодування на користь даного страхувальника, автомобіль якого зазнав механічних ушкоджень, однак виплата цієї суми лише частково відшкодована страховиком відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, із яким погоджується апеляційний суд, що решта страхового відшкодування та супутні збитки ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» у вигляді оплати послуг евакуатора та автотоварознавчого дослідження мають бути стягнуті на його користь із відповідача.

Відтак, заявлений позов обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Не можна погодитися із доводами апеляційної скарги, що суд не надав оцінки іншим доказам в даній справі та не навів мотивів їх відхилення, а саме довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 85986482 від 10 березня 2016 року та рапорту інспектора УПП у м. Києві.

Дійсно, в наявній в матеріалах справи довідці про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що пригода сталася за участі трьох автомобілів, в тому числі Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 , водієм якого є ОСОБА_3

Разом із тим, розділ ІV зазначеної довідки містить відомості, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3

Рапорт інспектора УПП у м. Києві також не містить жодних посилань на вину ОСОБА_3 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно листа управління патрульної поліції у м. Києві від 18 травня 2018 року, відносно ОСОБА_3 винесено постанову ПС2 № 829727 від 12 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП (п. п. 15.9ґ).

Дана стаття (в редакції станом на 12 лютого 2016 року) передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином, диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП не посилається на порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, і притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею не є саме по собі доказом вини водія в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Будь-яких інших доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_3 та збитками, заподіяними ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 лютого 2016 року, відповідачем під час розгляду справи надано не було.

Не є доказом такого зв`язку і наданий відповідачем висновок експерта за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 31 травня 2017 року № 11180/16-52/9277/17-52, враховуючи, що експертиза проведена за постановою Апеляційного суду м. Києва у справі про адміністративне правопорушення № 754/2879/16-ц, і на вирішення експерта було поставлене питання щодо швидкості автомобіля Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, а не щодо характеру і причин утворення механічних пошкоджень на ньому.

Апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення за вчинення дій, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_3 не складався.

Із цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність застосування ч. 1 ст. 1190 ЦК України щодо солідарної відповідальності перед потерпілим осіб, спільними діями або бездіяльністю яких завдано шкоди, та роз`яснення п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та приходить до висновку, що стягнувши розмір заподіяних позивачу збитків лише з відповідача, суд першої інстанції прийняв законне та справедливе рішення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідач не оскаржує розмір стягнутого страхового відшкодування, а не погоджується лише із його одноособовим стягненням.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.