Справа № 369/8677/18
Провадження № 2/369/3227/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Водала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.10.2016 року у справі №362/5764/14-ц, яке набрало законної сили 24.10.2016 року, із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті експертизи у розмірі 6144,00 грн. Таким чином, з цього дня у ОСОБА_3 виникло грошове зоовязання сплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6144,00 грн.

На підставі вказаного рішення суду були видані виконавчі листи про примусове виконання рішення, які були пред'явлені до виконання до Києво-Сятошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №53580562.

Зазначає, що ОСОБА_2 ухиляється від добровільного виконання своїх грошових зобов'язань, у зв'язку з чим погашення боргу здійснюється у примусовому порядку.

Відповідно до інформації Києво-Сятошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області в ході виконання виконавчого провадження №53580562 ОСОБА_2 у добровільному порядку 25.09.2017 частково сплатила заборгованість 1400 грн. Оскільки ОСОБА_2 ухилялась від добровільного виконання своїх грошових зобовязань, 12 лютого 2018 року Києво-Сятошинським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області було направлено постанову про зверненянстяггнення заборгованості у сумі 4744. 00 грн на пенсію боржника до Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі. Відповідно до довідки про відрахування виданої Управлінням пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі відрахування із пенсії ОСОБА_2 почались із квітня 2018 року по 315,00 грн на місяць.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2018 року у справі № 369/7730/16-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 222,93 грн. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 2 444,27 грн. за період з 07 листопада 2014 року по 31 серпня 2016 року.

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що у ОСОБА_2 виникло грошове зобов'язання перед ОСОБА_1 щодо сплати 4 920 грн., а оскільки вона добровільно не виконала вказане грошове зобов'язання, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України щодо сплати боржником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 грошове зобовязання за рішенням суду від 24.10.2016 року не виконано, відповідач ухиляється від сплати суми боргу, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 263,99 грн. - три відсотки річних від простроченої суми та 1122,67 грн. - інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції.

При розгляді справи ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги. Остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 236, 52 грн - три відсотки річних від простроченої суми та 953,73 грн. - інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.07.2018.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судове засідання позивач не зявилась. Направила до клопотання про розгляд справи у її відсутності. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не зявилась. Направила до клопотання про розгляд справи у її відсутності. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

13.08.2019 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_2 на позовну заяву, у якому відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки стягнення витрат на проведення судової експертизи (судових витрат) не є зобов'язальними правовідносинами, тому відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, в даному випадку до таких витрат не застосовується.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною ОСОБА_3 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.10.2016 року у справі №362/5764/14-ц, яке набрало законної сили 24.10.2016 року, із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті експертизи у розмірі 6144,00 грн.

На підставі вказаного рішення суду були видані виконавчі листи про примусове виконання рішення, які були пред'явлені до виконання до Києво-Сятошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №53580562.

В ході виконання виконавчого провадження №53580562 ОСОБА_2 у добровільному порядку 25.09.2017 частково сплатила заборгованість 1400 грн.

12 лютого 2018 року Києво-Сятошинським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про звернення стягнення заборгованості у сумі 4744. 00 грн на пенсію боржника та направлено для виконання до Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі. Відповідно до довідки №372 від 25.05.2018 про відрахування виданої Управлінням пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі відрахування із пенсії ОСОБА_2 почались із квітня 2018 року по 315,00 грн на місяць.

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 вже зверталась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2018 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2017 року по справі № 369/7730/16-ц скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 222,93 грн., та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 2 444,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1 378 грн.

У червні 2018 року позивачка ОСОБА_1ОСОБА_2 направляла на адресу відповідачки ОСОБА_2 вимогу про сплату інфляційних втрат та 3% річних за невиконання грошового зобовязання за період з 25 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року, однак поштове повідомлення повернулось за закінченням терміну зберігання.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2018 року встановлено, що наявність судового рішення про стягнення коштів, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, передбаченої ст. 625 ЦК України. ОСОБА_2 своєчасно не виконала рішення про стягнення коштів, ОСОБА_1 має право на застосування санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ст. 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 в повному обсязі не виконала рішення суду та станом на 25 жовтня 2016 мала невиконане грошове зобовязання у розмірі 6144,00 грн., у позивача ОСОБА_1 виникло право на застосування відповідальності за невиконання такого зобовязання у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

З наданого ОСОБА_1 розрахунку трьох відсотків річних та індексу інфляції за період з 25 жовтня 2016 року по 09 вересня 2018 року вбачається, що три відсотки річних від простроченої суми становить суму 236,52 грн. та сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 953,73 грн., такий розрахунок є правильним.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на її користь інфляційні втрати у розмірі 953,73 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 236,52 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., який підлягав сплаті за подання позову.

Керуючись ст.ст. 509, 625 ЦК України, ст.ст., 2, 10, 49, 76, 77 81, 89, 141, 209, 247, 265, 272, 282, 284, 354 ЦПК України суд -,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 953,73 грн. та три відсотки річних у розмірі 236,52 грн, а всього 1190 (одна тисяча сто девяносто грн.)грн 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держависудовий збір у розмірі 704 грн 80 коп (сімсот чотири грн. вісімдесят коп.).

У решті позову відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасники справи:

Позивач: - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, Київська область, Васильківський район, с.Соколівка, вул. Гагаріна, 77.

Відповідач: - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.02.2019 року.

Суддя: Дубас Т.В.