22-ц/804/1431/19
221/7326/18

Головуючий у І інстанції Писанець Н.В.
Єдиний унікальний номер 221/7326/18
Номер провадження 22ц/804/1431/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Биліни Т.І.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08 квітня 2019 року, ухвалене в м. Волноваха Донецької області таповний текст якого складено 11 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення істотних умов праці,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця») про поновлення істотних умов праці.

Позовна заява вмотивована тим, що з грудня 2007 року він працював на посаді начальника депо та 05 січня 2018 року його було звільнено із займаної посади. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 24 липня 2018 року його було поновлено на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» з 06 січня 2018 року. Наказом директора регіональної філії «Донецька залізниця» №56/Н від 25 липня 2018 року його було поновлено на роботі та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Однак, на його думку, до виконання своїх обов`язків, які він виконував до звільнення, його не було допущено, оскільки наказом №1008Н від 25 липня 2018 року було затверджено нову редакцію Положення про структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», та видано нову посадову інструкцію начальника депо, у якій замість виконання керівної трудової функції, на нього покладались обов`язки та права з керівництва роботою технічної бібліотеки та їдальні. Вважає, що особа, яка затвердила нову посадову інструкцію, не мала на це відповідних повноважень та що викладеними змінами відбулась зміна істотних умов його праці, без його згоди та згоди профспілки. Просив визнати неправомірним та скасувати наказ №1008Н від 25 липня 2018 року, поновити умови його праці відповідно до посадової інструкції, затвердженої 15 січня 2016 року.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 08 квітня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції відмовляючи у позові не навів мотивів відхилення доказів, наданих ним на підтвердження позовних вимог. Також зазначає, що суд першої інстанції досить вузько трактував поняття істотних умов праці та не врахував ту обставину, що трудова функція також є однією з істотних умов праці, а зі змісту нової редакції посадової інструкції начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» від 26 липня 2018 року вбачається, що нею істотно змінені його трудові функції шляхом зміни практично всіх його посадових обов`язків, прав і підпорядкованості, які були встановлені попередньою посадовою інструкцією.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Подколзіна В.Т., які підтримали скаргу, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Донецької області від 24 липня 2018 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 06 січня 2018 року.

Наказом директора регіональної філії «Донецька залізниця» №56/Н від 25 липня 2018 року ОСОБА_1 було поновлено на роботі та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Наказом директора регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» № 1008Н від 25 липня 2018 року було затверджено нову редакцію Положення про структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

26 липня 2018 року начальником структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» було затверджено нову посадову інструкцію начальника депо та на начальника депо покладені обов`язки із здійснення загального керівництва роботою технічної бібліотеки та їдальні депо в той час коли попередньою посадовою інструкцією на нього були покладені обов`язки із здійснення загального керівництва роботою депо в цілому.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна посадових обов`язків Скидана О ОСОБА_3 не є зміною істотних умов його праці, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу № 1008Н від 25 липня 2018 року.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У статті 32 КЗпП України зазначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці.

Отже, до істотних умов праці віднесено систему та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад.

Указані елементи трудових відносин підлягають розширеному тлумаченню, оскільки включають наступні умови праці: заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, тарифну систему, тарифні сітки, тарифні ставки, посадовий оклад, схеми посадових окладів, тарифнокваліфікаційні характеристики, систему оплати праці (погодинна, відрядна, погодиннопреміальна, відряднопреміальна тощо), пільги та компенсації (доплату за роботу з важкими та шкідливими, а також особливо важкими та особливо шкідливими умовами праці; доплату прибиральникам виробничих приміщень, які застосовують миючі та дезінфікуючі засоби; доплату за суміщення професій, розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт; доплату за роботу в нічний час тощо), робочий час, час відпочинку, графік змінності, неповний робочий час, суміщення професій (посад) (виконання інших функціональних обов`язків при незмінній тривалості) тощо.

Наведений у частині третій статті 32 КЗпП перелік істотних умов праці, які можуть змінюватися у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, не є вичерпним, на що вказує формулювання «та інших умов», але жодним іншим нормативним актом також не визначено повний та виключний перелік таких змін.

Це підтверджується і постановою Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі № 265/7395/14ц, провадження № 61797св17, в якій зазначено, що норми трудового законодавства містять відкритий і невичерпний перелік обставин, за яких у процесі діяльності підприємства відбувається зміна істотних умов праці.

При цьому важливою та визначальною обставиною, попередня наявність якої обов`язкова для зміни істотних умов праці, є зміна в організації виробництва і праці на підприємстві.

Так, у пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (далі Постанова №9) роз`яснено, що коли під час розгляду трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на роботодавця обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Пунктом 10 Постанови № 9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

Таким чином, при зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору розмір оплати праці, тривалість робочого часу, режим роботи тощо.

Отже, зменшивши обсяг посадових обов`язків позивача, відповідач фактично змінив умови трудового договору щодо обсягів виконуваної роботи та змінив тим самим істотні умови його праці, а тому ухвалене судом першої інстанції рішення необхідно скасувати, оскільки висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.

Неможна погодитися і з висновками суду про те, що фактично відбулось переведення позивача на іншу роботу, оскільки після зміни посадових обов`язків він продовжував працювати на посаді начальника депо на яку його було поновлено за рішенням суду. При цьому залишились незмінними система і розмір оплати праці та режим його роботи.

З тексту оскаржуваного наказу № 1008-Н від 25 липня 2018 року вбачається, що цим наказом з метою вдосконалення організації роботи структурних підрозділів регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» за профільними напрямками, упорядкування їх виробничої та господарської діяльності, а також підвищення ефективності використання трудових ресурсів було змінено організаційну структуру структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та затверджено нове Положення про структурний підрозділ (т1 а.с. 73).

Фактично цим наказом введено додаткову посаду у керівництво депо та разом із посадою начальника депо його керівництво також має здійснюватися керівником регіонального структурного підрозділу (п. 5.1. Положення про структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» затверджене наказом № 1008-Н від 25 липня 2018 року (т1 а.с. 74, 75-89), п. 5.1. Положення про структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» затверджене наказом № 1157-Н від 16 серпня 2017 року (т1 а.с. 63-72)).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що на підприємстві, дійсно, відбулася зміна організації виробництва внаслідок якої змінилися істотні умови праці позивача.

Посилання позивача на те, що наказ № 1008-Н від 25 липня 2018 року та посадова інструкція начальника депо підписані директором регіональної філії та начальником структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства», відповідно, з перевищенням повноважень є безпідставними, оскільки згідно копії Положення про регіональну філію «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», наданої та завіреної позивачем, директор регіональної філії на підставі довіреності має право вирішувати питання організації роботи структурних підрозділів філії та затверджувати посадові інструкції керівників структурних підрозділів філії, до яких належить і посада позивача (підп. 14, 15 п. 5.5 Положення про регіональну філію (т1 а.с. 34-62, п. 19 довіреності від 31 жовтня 2017 року (т2 а.с. 54-57)), а посадову інструкцію начальника депо на підставі п. 5.1 Положення про структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» затверджує начальник служби локомотивного господарства (т1 а.с. 79).

Отже, зміна організації виробництва структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» відбулася правомірно.

Крім того, необхідно зазначити, що проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці.

Попередження це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2018 року позивача було ознайомлено із змінами істотних умов праці (т1 а.с. 31, 73) а тому враховуючи вищевикладене трудові права позивача за результатами змін істотних умов його праці відповідачем не порушені, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08 квітня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення істотних умов праці відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Т.І. Биліна