Ухвала

26 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 185/8600/16-ц

провадження № 61-7845ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2005 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за договором позики. Правонаступниками позивача ОСОБА_9 подано до суду уточнену позовну заяву до правонаступників ОСОБА_10, в якій, посилались на неналежне виконання ОСОБА_10 умов договору позики від 21 квітня 2005 року, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 124 613, 70 грн, яка складається з: 25 тис. грн - основний борг; 91 150 грн - інфляційні втрати; 8 463, 70 грн - 3% річних, просили суд стягнути з

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_2 на користь кожного з позивачів по 1/9 частки вказаної заборгованості, тобто по 13 845, 96 грн, в тому числі

2 777, 78 грн - основний борг, 10 127, 78 грн - інфляційні витрати та

940, 41 грн - 3% річних. Крім того позивачі просили стягнути з відповідачів на їхню користь по 1/6 частки витрат, понесених ОСОБА_9

на вчинення виконавчого напису від 24 червня 2005 року, - по 38, 89 грн

з кожного.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, неповнолітнього ОСОБА_7, від імені якого діє його законний представник ОСОБА_6, відмовлено.

Скасовано заборону відчуження спадкового майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 автомобіля марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, яке належало ОСОБА_10, 1937 року народження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7, задоволено частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, з кожного окремо, на користь ОСОБА_4 заборгованісь за договором позики від 21 квітня 2005 року у сумі по 13 842, 28 грн, яка складається із: 2 777, 78 грн, основного боргу; 10 106, 09 грн - інфляційних втрат; 940, 41 грн - трьох відсотків річних та 344, 15 грн - судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, з кожного окремо, на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 21 квітня 2005 року у сумі по 13 842, 28 грн, яка складається із: 2 777, 78 грн, основного боргу; 10 106, 09 грн - інфляційних втрат; 940, 41 грн - трьох відсотків річних та 344, 15 грн - судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, з кожного окремо, на користь ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 21 квітня 2005 року у сумі по по 13 842, 28 грн, яка складається із: 2 777, 78 грн, основного боргу; 10 106, 09 грн - інфляційних втрат; 940, 41 грн - трьох відсотків річних та 344, 15 грн - судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7, відмовлено.

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якій заявники просять постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 41 537, 88 грн (13 845, 96 грн х 3), тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 =

192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 ОСОБА_1,

ОСОБА_3 подали касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникам.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников