Справа № 444/856/19
Провадження № 2/444/861/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 30 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області її батькові було видано Рішення №3/1 від 30.08.2006, відповідно до якого йому надано дозвіл на оформлення права власності на вищезгаданий житловий будинок. Однак батько ОСОБА_3 так і не оформив відповідні документи для отримання свідоцтва на право власності на даний житловий будинок. Позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, так як постійно була зареєстрована та проживала разом із батьком ОСОБА_2 , в тому числі на день його смерті, тому спадщину прийняла, оскільки разом з ним спільно проживала останні десятки років. Інших осіб, які б мами право на спадщину немає. 11 березня 2019 року за її заявою було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а свідоцтво про право власності покійного батька на будинок не може бути видане в силу п.11 ч.2 ст.346 Цивільного кодексу України. 10 грудня 2018 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса Мельник Г.Я. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок та відсутністю реєстрації права власності на цей будинок в органах державної реєстрації. А тому, за захистом своїх прав змушена звернутись до суду з даним позовом. Просить позов задоволити.

Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав на адресу суду відзив на позов, в якому не заперечив проти задоволення позовних вимог, просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради.

Представник третьої особи Четвертої Львівської ДНК в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та надіслав належним чином завірену копію спадкової справи №622/2018, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Личаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського МУЮ.

ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), що стверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_5 після одруження з ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Із копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 54423422 від 10.12.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ДНК зареєстровано спадкову справу № 622/2018.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Батько позивачки ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Бишківської сільської ради Жовківського району, Львіської області №3/1 від 30.08.2006 року мав оформити право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , отримати свідоцтво про право власності на згаданий житловий будинок та зареєструвати право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в Червоноградському МБТІ, що стверджується його копією.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем за законом, так як її мати ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , що стверджується його копією.

У той же час, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її рідний брат - ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , що стверджується його копією.

Позивачка постійно була зареєстрована та проживала з батьком ОСОБА_2 , в тому числі на день його смерті, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №12664 від 10.12.2018 року, виданої Відділом житлового господарства ЛКП «Господар» Личаківської РДА, що стверджується її копією. А тому спадщину прийняла, оскільки разом з ним спільно проживала. Інших осіб, які б мали право на спадщину немає.

За життя ОСОБА_2 права власності на житловий будинок належним чином не виготовив та не зареєстрував.

Із копії довідки Бишківської сільської ради Жовківського району, Львівської області від 19.12.2018 року № 1552, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення виконавчого комітету Бишківської сільської ради Жовківського району, Львівської області від 30.08.2006 року №3/1 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 », щи стверджується її копією.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до постанови Червертої Львівської ДНК від 10.12.2018 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_1 - відмовлено. Зазначено, що дане свідоцтво не може бути видане з підстав недотримання п. 2 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла після його смерті спадщину, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту в судому порядку, за ним слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_6 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 34.9 кв.м., житловою площею 28.1 кв.м., допоміжною площею 6.8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення суду виготовлено 29.05.2019 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.