Справа №303/2000/17
Ряд. стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Зняцівська сільська рада Мукачівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Зняцівська сільська рада Мукачівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що позивач є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, позивач є володільцем і користувачем двох земельних ділянок за вказаною адресою, загальною площею 0,26 га, одна з яких площею 0,25 га з призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, а інша - площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, на початку квітня 2016 року ОСОБА_2 користувач суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 , самовільно та без будь-яких правових підстав змінив межі вказаних ділянок, внаслідок чого незаконно захопив частину земельної ділянки, яка належить позивачу на праві користування. Так, на даний час, згідно з проведеними обмірами земельної ділянки позивача її площа становить 0,2191 га. При цьому, на її кадастровому плані чітко вбачається неправильний розмір земельної ділянки від «Б» до «В» - землі відповідача, де від точки «6» до точки «2» має місце незрозумілий зріз прямолінійної частини земельної ділянки. У зв`язку з цим, позивач звертався до сільради для врегулювання даної ситуації, однак вона відмовилася вирішувати даний спір. Таким чином, змінивши межі суміжних земельних ділянок, відповідач тим самим порушив права позивача на користування земельною ділянкою. Отже, позивач вважає, що має право в судовому порядку вимагати захисту своїх прав, а саме усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зміни меж суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_3 та збільшення площі ділянки до 0,26 га для відновлення становища, яке існувало до порушення.

Представник позивача ОСОБА_1 . - ОСОБА_3 . в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Крім того, з урахуванням наявного у матеріалах справи висновку експерта просить суд усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою із збільшенням її загальної площі до 0,2253 га.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення в яких не заперечила щодо розгляду справи з врахуванням поданого пояснення. У задоволенні позову просить суд відмовити, оскільки суд не є органом якому надано право встановлювати чи змінювати межі, а також не є органом якому надано право розпоряджатись земельними ділянками шляхом зменшення або збільшення її розміру. Встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на основі технічної документації щодо землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки.

Представник третьої особи Зняцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Вивчивши позов та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22632901 від 05.05.2009 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно відповіді на адвокатський запит Розман С.Ю. від 30.05.2016 року №200/02-18, наданого сільським головою Зняцівської сільської ради Мукачівського району ОСОБА_4 зазначено, що згідно даних погосподарських книг за дворогосподарством закріплено: АДРЕСА_1 - власник ОСОБА_1 , 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, 0,01 га. - для ведення ОСГ , АДРЕСА_1 - власник ОСОБА_2 , закріплено: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, 0,28 га. - для ведення ОСГ.

Із Висновку судової земельно-технічної експертизи №0017/2018 від 28.12.2018 року слідує, що фактична площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 становить 0,2191 га. Із карт вбачається, що спільна межа була рівною, прямою, без відхилень, фактично на час обстеження має місце викривлення межі в бік ділянки №16. Отже, площа земельної ділянки, яка визначена на основі наданих експерту карт, може становити 0,0062 га. Згідно листа Зняцівської сільської ради від 30.05.2016 року №200/02-18, у відповідності до наданих погосподарських книг за дворогосподарством закріплено: АДРЕСА_1 - власник ОСОБА_1 , 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,01 га для ведення ОСГ. Різниця між фактичною площею та площею, яка виділена ОСОБА_1. буде становити 0,26 -0,2191=0,0409 (а.с. 83-93).

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до ч.1-3 та ч.5 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Як вбачається з матеріалів справи, способом захисту порушеного права користування земельною ділянкою позивачем обрано подання позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зміни меж суміжних земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року". Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції №475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з ст.1 Першого протококу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. До того ж у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 року Європейський суд з прав людини зробив висновок, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання" у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Позивач ОСОБА_1 , як на підставу вказує на те, що його права порушені, оскільки відповідач ОСОБА_2 самовільно та без будь-яких правових підстав змінив межі вказаних ділянок, внаслідок чого незаконно захопив частину земельної ділянки, яка належить позивачеві на праві користування. При цьому, на підтвердження своїх доводів відносно порушення його прав з боку відповідача суду не надав.

А саме позивачем ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів, що саме він є землекористувачем суміжних із відповідачем земельних ділянок тобто, що саме йому були надані в користування земельні ділянки за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування. А також не надано належних доказів, що суміжна земельна ділянка перебуває в користуванні саме відповідача ОСОБА_2 .. Представником позивача ОСОБА_7 було надано суду лише відповідь на адвокатський запит про те, що за дворогосподарством закріплено за адресою: АДРЕСА_1 - власник ОСОБА_1 , 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, 0,01 га. - для ведення ОСГ , АДРЕСА_1 - власник ОСОБА_2 , закріплено: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, 0,28 га. - для ведення ОСГ.

У відповідності до ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Таким чином, саме органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок і як вбачається із відповіді Зняцівської сільської ради на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_7 зазначено, що сесія Зняцівської сільської ради відбулася 23.06.2016 року та 16.08.2016 року, але так як ОСОБА_1 ніяких документів не подав, його питання на відповідних сесіях не розглядалося.

Враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що позов представника позивача ОСОБА_7 не підлягає до задоволення у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 106, 107, 211 Земельного кодексу України та ст.ст. 2, 19, 23, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_7 про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 його земельною ділянкою шляхом зміни меж суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_3 та збільшення загальної площі ділянки ОСОБА_1 за цією ж адресою до 0,2253 га. - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Зняцівська сільська рада Мукачівського району, місце знаходження с.Зняцьово, вул.Гойди, 70, Мукачівського району Закарпатської області.

Повний текст рішення суду виготовлений 22.05.2019 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір