Справа № 362/5735/18
Провадження № 2/362/766/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14035 гривень 12 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.09.2014 року між ним і відповідачем було укладено договір за № про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого банк відкрив кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом заборгованості не більше 4000 грн. 00 коп. терміном користування до 30.09.2017 року з оплатою 40 % річних.

Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту, станом на 20.09.2018 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача.

Представник позивача надав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив.

Враховуючи, що судову повістку надіслану відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця її проживання повернуто до суду з відміткою листоноші «за закінченням встановленого строку зберігання», керуючись ч. 11 ст. 128 ЦПК України особу було викликано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином.

Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

23.09.2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку за № , відповідно до якого банк відкрив кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом заборгованості не більше 4000 грн. 00 коп. терміном користування до 30.09.2017 року з оплатою 40 % річних (а.с. 10 - 14).

Пунктами 2.4, 2.6, 2.10, 2.11, 5.1, 5.3, 5.4, 6.8, 6.10 кредитного договору передбачено надання позивачем відповідачу кредиту на певних умовах, а відповідач зобов`язаний виконувати усі умови договору, у тому числі здійснювати погашення кредиту відповідно до умов договору та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом.

21.01.2015 року було укладено додаткову угоду № ГМ/2015-01 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 23.09.2014 № (а.с. 15-20).

Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором.

З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.09.2018 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 14035 гривень 12 копійок, з яких: заборгованість за основним боргом - 3980 грн. 35 коп., заборгованість за процентами - 4888 грн. 24 коп., заборгованість за пенею, нарахованою на прострочену заборгованість за процентами - 1360 грн. 88 коп., заборгованість за пенею, нарахованою на прострочену заборгованість за основним боргом - 1253 грн. 55 коп., інфляційне збільшення суми боргу - 1987 грн. 15 коп., 3% річних - 564 грн. 94 коп. (а.с. 3 - 36).

Про необхідність повного погашення заборгованості з підстав, передбачених кредитним договором, банк повідомляв позичальника притензією від 28.03.2016 року № 30-42/544, який відповідачем було отримано 06.04.2016 року (а.с. 22, 23).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 280 - 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в сумі 14035 (чотирнадцять тисяч тридцять п`ять) гривень 12 копійок та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий