П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Київ

Справа № 362/640/18
Провадження: № 22-ц/824/7841/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,
суддів Гаращенко Д.Р., Пікуль А.А.,
секретар Глухенька М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кравченко Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання протиправною відмову житлової комісії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання протиправною відмову житлової комісії, в якому просив визнати протиправною відмову житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2018 року в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 та членів його сімї з 03.03.1995 року на 29.03.1993 року, та вважати датою зарахування ОСОБА_1 з членами його сімї на квартирний облік з 29.03.1993 року.

Мотивував свої вимоги тим, що оскаржуване ним рішення є протиправним, оскільки воно прийнято на підставі Наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, який втратив чинність ще 06.10.2006 року. Зазначав, що у відповідності до діючого на момент прийняття оскаржуваного рішення Наказу Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 року, датою зарахування його на квартирний облік повинно бути 29.03.1993 року.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення (відмову) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2018 року в частині перенесення дати зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік з 03.03.1995 року на 29.03.1993 року.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ТВО командира військової частини Меретін В.П. в інтересах військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права та порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що до введення наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 попередній час перебування на квартирному обліку військовослужбовців при переміщенні їх за новим місцем служби в нормативно-правових актах та в наказі МОУ № 220 від 23.12.1992 року не враховувались.
Як зазначено в наказі Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.02.1995 року, та який набув чинності 03.03.1995 року, всі військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку та переміщались по службі після 03.03.1995 року, враховувались на квартирний облік за новим місцем служби з дати набрання чинності наказу Міністра оборони України № 20, тобто з 03.03.1995 року. Отже, правовідносини які виникли до набрання чинності наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577 належали до сфери правового регулювання наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, який діяв в часі з 03.03.1995 року по 10.11.2006 року, та не можуть бути змінені (скасовані), оскільки згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
15 травня 2019 року до Київського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідно до якого підстав для скасування оскаржуваного рішення не має, оскільки скаржником таких не наведено. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.
У судовому засіданні ОСОБА_3 в інтересах військової частини НОМЕР_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.
ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що спір судом вирішений правильно.
Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1976 року по 2004 року проходив військову службу у Збройних силах України (а.с.13).

З 29.03.1993 року позивач зі складом сім`ї 4 особи перебував на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_2 , а з 21.09.2001 року у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень (а.с.12).
У липні 2003 року позивач був переведений до нового місця служби у військову частину НОМЕР_1 в місто Васильків, де був зарахований на квартирний облік.
18.10.2004 року на підставі наказу МОУ № 808 у зв`язку зі скороченням штатів позивач був звільнений в запас, а 30.10.2004 року виключений із списків особового складу із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок Міністерства оборони України.
Відповідно до довідки від 23.01.2018 року № 32 позивача було зараховано на квартирний облік осіб, які потребують покращення житлових умов при в/ч НОМЕР_1 , Васильківський гарнізон, з 03.03.1995 року.
Про вказані обставини ОСОБА_1 стало відомо 23.01.2018 року, у зв`язку з чим 01.02.2018 року він звернувся до командування в/ч НОМЕР_1 з заявою про зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік з 29.03.1993 року, тобто, з дати первинної постановки на квартирний облік (а.с.11)
01 лютого 2018 року житловою комісією в/ч НОМЕР_1 позивачу було відмовлено у задоволенні його клопотання щодо переміщення в черзі на підставі положень Наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, який втратив чинність 06 жовтня 2006 року на підставі Наказу Міністра оборони України № 577 (а.с.9-10).
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ, Житловим кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 року № 1081 та Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577 в редакціях, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до положень частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із положеннями статтей 34 та 37 ЖК України, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Положеннями статті 43 ЖК України встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 3.1 Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.
Згідно із п. 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Вказана норма передбачена і пунктом 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 року № 1081, яким встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Аналогічна правова позиція закріплена і в положеннях Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженій Наказом Міністра оборони від 30 листопада 2011 року № 737.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що правовідносини, які виникли до набрання чинності наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 року належали до сфери правового регулювання у відповідності до наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, який діяв в часі з 03.03.1995 року по 10.11.2006 року, і не можуть бути змінені (скасовані), оскільки згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, колегія судді вважає неприйнятними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 просив визнати протиправною відмову житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 та членів його сімї з 03.03.1995 року на 29.03.1993 року, яка викладена в рішенні від 01.02.2018 року, тобто, в період часу, коли наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 вже втратив чинність.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка, на правильність суду висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р.Гаращенко

А.А. Пікуль