Справа № 415/1850/17
Провадження № 22-ц/810/311/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Онопрієнка А.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовець В.М.)

від 15 березня 2019 року

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Міністерство внутрішніх справ України

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області

справа про зобов`язання до перегляду висновку щодо розслідування нещасного випадку та встановлення факту каліцтва,

в с т а н о в и в:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.213), просив:

зобов`язати ГУ ДСНС України в Луганській області переглянути висновок щодо розслідування нещасного випадку, що трапився зі старшим лейтенантом в/с ОСОБА_1 , 30.04.1986 р. та встановити на підставі діагнозу встановленого медико-лікувального закладу де проходив лікування постраждалий;

зобов`язати ЦВЛК МВС України переглянути постанову ВЛК УВС Ворошиловградського облвиконкому №282 від 16.07.1986 р. та встановити можливість подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ старшим лейтенантом в/с Проць О.М. з діагнозом (епікриз №295/355) встановленим в неврологічному відділенні лікарні УВС Ворошиловградського облвиконкому згідно ст. 14 графи ІІ розкладу хворіб і фізичних недоліків Наказу МВС СССР №230 від 1975 р.;

встановити факт каліцтва ОСОБА_1 в зв`язку з травмою отриманою 30.04.1986 р. та встановленого діагнозу;

скасувати постанову ВЛК УВС Луганської області №441 від 05.12.1991 р.;

зобов`язати ВЛК Національної поліції в Луганській області України забезпечити проведення та провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 та надати медичний висновок щодо наявності виявлених захворювань при яких встановлюють причинний зв`язок з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановити виявлені захворювання та фізичні недоліки з 05.12.1991 р.

В обґрунтування позову зазначив, що в квітні 1986 року при виїзді на завдання на службовому автомобілі він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та отримав травму руки. Керівництвом СВПЧ-20 та УПО УВС Луганського облвиконкому було проведено службове розслідування нещасного випадку. На теперішній час позивачу стало відомо, що отримана травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується встановленим діагнозом та терміном перебування на лікуванні. Незважаючи на звернення до ВМЗіР ГУ УМВС України в Луганській області та ВМЗіР ГУ УМВС України його не було направлено на МСЕК для встановлення групи інвалідності на момент отримання травми, також УКЗ МВС України та ДСНС України відмовили йому в направленні на МСЕК для встановлення відсотка працездатності. Позивач не може пройти самостійно медичний огляд, оскільки ВМЗіР ГУ УМВС України в Луганській області та ВМЗіР ГУ УМВС України йому відмовлено в наданні та ознайомленні з матеріалами медичного огляду та матеріалами ОВЛК УВС Луганської області, а надана ксерокопія Свідоцтва про хворобу не відповідає встановленому діагнозу, внаслідок чого фальсифіковано висновок ОВЛК УВС Луганської області. Також, нещасний випадок, який трапився з ним в 1986 році не зареєстровано в МВС України, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в частині вимог про зобов`язання до перегляду постанови ВЛК, скасування постанови ВЛК, зобов`язання до проведення повторного медичного огляду закрито у зв`язку з тим, що ці вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання до перегляду висновку щодо розслідування нещасного випадку та встановлення факту каліцтва відмовлено, як поданому до неналежного відповідача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач (скаржник) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року скасувати та задовольнити його позовні вимоги.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального права, а саме суперечить ст. 7,8 Загальній декларації прав людини та ст. 315,316 ЦПК України, а також ґрунтується на неповному з`ясуванню обставин справи, що мають значення для справи.

Скаржник зазначив, що судом першої інстанції при вирішені справи по суті не було досліджено усі докази по справі, суд не встановив можливість подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ начальника варти СВПЧ-20 (позивача) в зв`язку з травмою отриманою при виконанні обов`язків військової служби 30 квітня 1986 р. згідно діагнозу встановленого лікарнею УВС Ворошиловградського облвиконкому. Не встановлено щодо можливості використання позивача на роботах в зонах підвищеної радіації та радіоактивними предметами в зв`язку з травмою периферійної нервової системи, отриманої при виконанні обов`язків військової служби 30 квітня 1986 року згідно діагнозу, не встановлено відповідність матеріалів медичного огляду позивача проведеного 17 жовтня 1991 року ВЛК УВС Луганської області. Не надано оцінки доказам та поясненням відповідача по справі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 травня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв його представник Горбенко Є. С.

Інтереси третьої особи, що не заявляє самостійних вимог представляв його представник ОСОБА_2 С. В.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи скаржник підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, проаналізувавши вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДСНС України в Луганській області переглянути висновок щодо розслідування нещасного випадку, що трапився 30.04.1986 р. та встановити на підставі діагнозу встановленого медико-лікувального закладу де проходив лікування постраждалий, факт каліцтва в зв`язку з травмою, отриманою 30.04.1986 р. та встановленого діагнозу, дійшов висновку про те, що Міністерство внутрішніх справ України не є суб`єктом спірних правовідносин, тобто є неналежним відповідачем, а тому позовні вимоги до вказаного відповідача є необґрунтованими.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду та уточнюючи позовні вимоги (від 26.07.2018 р.) просив зобов`язати ГУ ДСНС України в Луганській області переглянути висновок щодо розслідування нещасного випадку, що трапився 30.04.1986 р. та встановити на підставі діагнозу встановленого медико-лікувального закладу де проходив лікування постраждалий, факт каліцтва в зв`язку з травмою, отриманою 30.04.1986 р. та встановленого діагнозу.

Відповідачем по справі зазначено Міністерство внутрішніх справ України.

Також, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 23 серпня 2017 року (а.с.170), до справи за клопотанням представника відповідача було долучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області.

Як встановлено судом першої інстанції згідно п. 14 Положення про Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області ГУ ДСНС є юридичною особою, тобто може бути відповідачем по справі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог в судовому засіданні в апеляційній інстанції не заперечував того, що в результаті неодноразової реорганізації пожежна охорона, де працював позивач на момент травми, та, яка відносилась до Управління внутрішніх справ Ворошиловградського облвиконкому на той час, зараз реорганізована в Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, є юридичною особою та не входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до реєстру юридичних осіб Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області є юридичною особою, реєстрація відбулася 18.03.2013 року.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України.

За положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Тобто, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, які беруть участь у справі і спір щодо цивільного суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу яких повинен вирішити суд.

Позивачем може бути будь-яка заінтересована особа, яка у встановленій цивільно-процесуальним законом формі звертається з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів й особисто порушує цивільну справу в суді, оскільки вважає, що її відносини матеріально-правового характеру порушено конкретною особою.

Відповідач - це інша сторона процесу, яка залучається судом до участі у справі за порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод або інтересів позивача, так як останній вказує на неї як на ймовірного порушника своїх прав.

Процесуальне становище, роль позивача або відповідача в певній мірі визначається вольовим моментом, наявністю ініціативи у вигляді звернення до суду.

Сторони - це особи, які мають у справі, що розглядається судом, безпосередній інтерес, який ґрунтується на нормах матеріального права.

Як було зазначено позивач звертаючись до суду з позовом визначив відповідачем Міністерство внутрішніх справ України, але вимоги стосуються Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яке не є відповідачем по справі, а тому у суду були підстави для відмову у задоволенні позову, оскільки позивач звернувся з позовом до особи ( Міністерство внутрішніх справ України), яка, виходячи з позовних вимог, не є належним відповідачем, оскільки Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, є юридичною особою, не входить до структури МВС України та в силу ч.2 ст. 48, ст.51 ЦПК України може бути відповідачем або співвідповідачем по справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Судова колегія зауважує, що відмова у задоволенні позову з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом з тих самих підстав але до належного відповідача (відповідачів) за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

З урахуванням наведених обставин судова колегія не надає оцінки доводам апеляційної скарги, а також оцінки доказам по справі, оскільки ці доводи можуть бути предметом розгляду суду у разі звернення позивачем до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 31 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: