КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/1224/19-ц

номер провадження: 22-ц/824/6991/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Мережко М.В.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року у складі судді Григоренко І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про зобов`язання визнати та включити вимогу кредитора до складу проміжного ліквідаційного балансу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» (далі - ДП МВС України «Інформ-Ресурси»), у якому просив зобов`язати відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати його кредиторські вимоги у розмірі 530 414 грн 00 коп., як заподіянні збитки та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Також ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення вказаного вище позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам здійснювати у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії з припинення ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

Заява мотивована тим, що з витягу з Єдиного державного реєстру від 09 січня 2019 року вбачається, що 10 жовтня 2018 року було опубліковано оголошення про з ліквідацію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за рішенням власника. Тому позивач вважав, що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову буде ліквідовано відповідача як юридичну особу, що унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що 10 жовтня 2018 року було опубліковано оголошення про ліквідацію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за рішенням власника, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із вимогою про включення суми, заподіяних йому збитків до проміжного ліквідаційного балансу. Проте відповідач ухилився від виконання вимоги позивача. Вказує, що надані позивачем письмові докази свідчили про те, що відповідача буде ліквідовано як юридичну особу, що унеможливить виконання рішення суду та поновлення його порушених прав й інтересів. Вказує, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, формально послався на недоведеність підстав для забезпечення позову. З урахуванням завантаженості судів, фактичних строків розгляду цивільних справ існує вірогідність, що за час розгляду справи відповідача буде ліквідовано (припинено). У такому випадку суд закриє провадження у даній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду або ефективний захист та поновленнях порушених прав та інтересів позивача.

ДП МВС України «Інформ-Ресурси» не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП МВС України «Інформ-Ресурси», у якому просив зобов`язати відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати його кредиторські вимоги у розмірі 530 414 грн 00 коп., як заподіянні збитки та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Тобто, предметом спору у даній справі є зобов`язання визнати кредиторські вимоги, як заподіянні збитки та включення зазначених вимог до проміжного ліквідаційного балансу.

Тому обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам здійснювати у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії з припинення відповідача, не є співмірним із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами. Вказані обставини не свідчать про те, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам здійснювати у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії з припинення відповідача.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 у вказаний вище спосіб, зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновком суду першої інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді