Справа № 211/152/19
Провадження № 2/211/684/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, мотивуючи свої позовні вимоги тим, рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, в розмірі ј усіх його доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з 12 березня 2013 року та до досягнення повноліття доньки. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, в розмірі ј частини усіх його доходів. Таким чином, загальний розмір стягуваних аліментів становить 1/2 частка його заробітку, хоча законом та судовою практикою передбачено стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки на двох дітей. Крім того, на даний час його матеріальне становище суттєво погіршилось. Він не працює, більшу частину свого часу проводить в с. Макорти Софіївського району зі своїм сином ОСОБА_5 Не маючи заробітку з причин відсутності у сільській місцевості стабільного робочого місця. Окрім того, він допомагає своїм батькам, які проживають у тому ж селі. В звязку з цим просить зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 до 1/6 частки по кожному судовому рішенні.

Ухвалою суду від 25 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не зявилися, ОСОБА_1 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати, зміни у складі сімї, погіршення стану його здоровя, відсутність постійного роботи за станом здоровя, відсутність у нього власного житла та іншої нерухомості; ОСОБА_3 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, та надала пояснення, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, посилаючись на неправдивість позовних вимог, оскільки, позивач працює за кордоном, достатньо матеріально забезпечений, своїй матері він не допомагає, та як жінка дієздатна та самостійно себе забезпечує, свїх дітей він бачить дуже рідко, іноді допомагає матеріально своїм дітям.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісяця, починаючи з 12 березня 2013 року до досягнення повноліття доньки ( а.с. 8 копія виконавчого листа).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі ј частки усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягненням ним повноліття на користь матері ОСОБА_3, починаючи з 02.11.2015 року ( а.с. 10 копія виконавчого листа).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частин1-2статті 182СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я а матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 3-1) наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Положеннями частини 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року справа № 6-143цс13).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як вбачається з матеріалів позову загальний розмір стягуваних з позивача аліментів становить 1/2 частка від його заробітку (доходу).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин 1,4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, наявність в матеріалах справи заяви та пояснення відповідача ОСОБА_3, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлялася, вони покладаються на нього.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_1 за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року № 184/1065/13-ц на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частини на 1/6 частину заробітку ( доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини або до зміни матеріального положення сторін.

Зменшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_1 за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року № 211/6878/15-ц на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ј частини на 1/6 частину заробітку ( доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини або до зміни матеріального положення сторін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_7