Постанова

Іменем України

7 червня 2019 року

м. Київ

справа № 760/14349/16-ц

провадження № 61-21948св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер-Авіа»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у складі судді Українець В. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2017 року у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Прокопчук Н. О., Саліхова В. В.,Семенюк Т. А.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Авіа» (далі - ТОВ «Мастер-Авіа») про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що з 31 серпня 2011 року працювала у відповідача адміністратором готелю, а наказом 134-к від 28 липня 2016 року її було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач просила поновити її на роботі на посаді адміністратора готелю «Жуляни» ТОВ «Мастер - Авіа», стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та оскільки у результаті порушення трудових прав їй була заподіяна моральна шкода, що виразилася у стражданнях, переживаннях, життєвих незручностях просила стягнути з відповідача 90000 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 мотивовано тим, що звільнення позивачки з роботи відбулося із дотримання трудового законодавства і підстави для скасування наказу та поновлення її на роботі відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2017 року, у якій заявниця просила скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 752/22843/17 з Солом`янського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 752/22843/17 передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що її звільнення з роботи здійснено з грубим порушенням трудового законодавства і є очевидною помстою директора готелю ОСОБА_3 і директора ТОВ «Мастер-Авіа» ОСОБА_2 з особистих мотивів, оскільки ніякої реструктуризації готелю чи скорочення штату працівників згідно пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України не відбулося.

Також зазначала, що відповідачем було порушено пункт 3 частини першої статті 42 КЗпП України, оскільки вона мала переважне право на залишення на роботі, проте відповідачем не було запропоновано їй іншої посади.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на те, щопідстав для скасування судових рішень немає, оскільки суди дійшли правильних висновків. Крім того, вважає всі наведені в касаційній скарзі доводи необґрунтованими та такими, що зводяться лише до незгоди із судовим рішенням.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 31 серпня 2011 року позивач була прийнята на роботу за переведенням з КП «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни) адміністратором готелю ТОВ «Мастер-Авіа».

Також судами установлено, що у ТОВ «Мастер-Авіа» мали місце зміни в організації виробництва і праці, що підтверджується додатковим штатним розписом підрозділів підприємства ТОВ «Мастер-Авіа» від 31 травня 2016 року з якогоубачається, що в підрозділі «Готель» виключено 8 штатних одиниць, з яких: 4 одиниці - адміністратор, 3,5 одиниць - покоївка, 0,5 одиниць - каштелян, та включено 3 штатні одиниці - черговий по готелю.

25 лютого 2016 року позивачка була повідомлена про можливе скорочення за пунктом 1 частиною першої статті 40 КЗпП України в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (а.с. 77).

Іншої роботи позивачці не було запропоновано.

Наказом ТОВ «Мастер-Авіа» № 134-к від 28 липня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади адміністратора готелю у зв`язку з скороченням штату згідно з пунктом 1 частиною першої статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку (а.с. 23).

При звільненні позивачки з роботи їй було виплачено усі належні до виплати платежі, в т.ч. й вихідну допомогу, видано трудову книжку.

Судом установлено, що на час попередження позивачки про наступне звільнення у відповідача були вакантними посади: вантажника-комплектувальника служби наземного обслуговування та інспектора з контролю на безпеку служби авіаційної безпеки, а на час її звільнення були вакантними посади: інспектора з контролю на безпеку служби авіаційної безпеки; авіаційний технік з ПММ служби паливно-мастильних матеріалів;водій автотранспортних засобів служби спецтранспорту.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що у ТОВ «Мастер-Авіа» відбулися зміни в організації виробництва і праці, у зв`язку з чим позивачку за два місяці було повідомлено про можливе скорочення, відповідно до положень статі 49-2 КЗпП України, також судами встановлено, що доводи позивачки щодо її переважного права на залишення на роботі свого підтвердження не знайшли, оскільки переведені на посади чергової по готелю три інших адміністратора мають вищу освіту (2 особи), більший стаж роботи на даному підприємстві та вищу продуктивність праці, тобто більш кваліфіковані робітники, а інших підстав для переважного права для залишення її на роботі матеріали справи не містять.

Доводи позивачки у касаційній скарзі щодо імітації проведення реструктуризації готелю та скорочення штату працівників, у зв`язку з особистою помстою директора готелю ОСОБА_3 і директора ТОВ «Мастер-Авіа» ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що в ТОВ «Мастер-Авіа» мали місце зміни в організації виробництва і праці, що підтверджується додатковим штатним розписом підрозділів підприємства ТОВ «Мастер-Авіа» від 31 травня 2016 року з якого убачається ,що в підрозділі «Готель» виключено 8 штатних одиниць, з яких: 4 одиниці - адміністратор, 3,5 одиниць - покоївка, 0,5 одиниць - каштелян, та включено 3 штатні одиниці - черговий по готелю. При цьому суди вірно вважали, що при розгляді спору про поновлення працівника на роботі він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Посилання позивачки на те, що їй не було запропоновано посаду інспектора з контролю безпеки, яка була вільна на час її звільнення, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки, як установлено судами, кваліфікація ОСОБА_1 не відповідала вимогам до даної посади.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик