Головуючий у 1-й інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року місто Маріуполь Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 березня 2019 року, ухваленого у складі судді Пустовойт Т.В., повний текст рішення складено 22 березня 2019 року, по справі

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини,

третя особа - Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом до колишньої дружини ОСОБА_1 , з якою він перебував у шлюбі з листопада 2014 року до червня 2017 року, і від якого сторони мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрнутування заявлених вимог позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із відповідачем. Позивач у добровільному порядку щомісячно сплачує 1500 грн. у якості аліментів на утримання дитини. Проте відповідач, вважаючи вказану суму замалою, маніпулює, чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, позбавляючи його можливості здійснювати свої батьківські права, приймати участь у вихованні дитини. Просив усунути перешкоди в спілкуванні із донькою, визначивши наступні способи участі в вихованні та спілкуванні з дитиною: - перші шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - зустрічі з дитиною три дні на тиждень не менше трьох годин на день, з попереднім повідомленням ОСОБА_1 ; - починаючи з сьомого місяця з дня набрання рішенням суду законної сили - зустрічі за місцем проживання батька дитини кожної п`ятниці з 16-00 год. до 19-00 год. суботи, з попереднім повідомленням ОСОБА_1 ; - спільний відпочинок у дні державних свят та дні народження дитини та/або рідних батька за попереднім повідомленням ОСОБА_1 , без її присутності; - 15 календарних днів для оздоровлення дитини в літній період в той час, коли дитина не оздоровляється із матір`ю за попереднім повідомленням ОСОБА_1 ; - у разі хвороби дитини відвідування її батьком не менше однієї години на добу з урахуванням рекомендацій лікаря.

Відповідачем поданий відзив на позову заяву (а.с. 46-49). Позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 58-62).

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 березня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- у перші шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - щотижнево у суботу по три години, місце зустрічі та час за домовленістю з ОСОБА_1 та у її присутності;

- починаючи з сьомого місяця з дня набрання рішенням суду законної сили - щотижнево по середам три години та по суботам з 10-00 год. до 17-00 год. за домовленістю з ОСОБА_1 та без її присутності;

- починаючи з сьомого місяця з дня набрання рішенням суду законної сили - державні свята, день народження дитини та дні народження ОСОБА_2 та його рідних за домовленістю із ОСОБА_1

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процессуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким скасувати частково рішення в частині визначеного режиму спілкування та ухвалити у відповідній частині нове рішення з наступним способом участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою: два рази на місяць у суботу з 10-00 год. до 12-00год.

Рішення у частині позовних вимог, в яких відмовлено, не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка підтримала доводи скарги, заперечення проти скарги позивача ОСОБА_2 , розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату, час і місце судового засідання відповідача ОСОБА_1 , від якої надійшла заява про вирішення справи у її відсутність, представника органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, від якого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у шлюбі з листопада 2014 року. Шлюб мід сторонами розірвано рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.06.2017р. (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), яка після розірвання шлюбу між батьками залишилася проживати із своєю матір`ю - ОСОБА_1

Батько дитини - ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в психіатричному, наркологічному закладах не перебуває (а.с. 11-13); впродовж періоду з 29.08.2017р. по 15.06.2018р. переказує на користь ОСОБА_1 гроші на утримання доньки по 1000грн. (а.с.14-24). За місцем свого проживання батьком дитини створено всі належні умови для проживання малолітньої дитини і спілкування її із батьком (а.с. 71).

Висновком Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради № 13-31-144 від 02.10.2018р. запропоновано порядок спілкування позивача із донькою: у перші шість місяців щотижнево у вівторк, четвер, суботу по три години, місце зустрічі та час за домовленістю з ОСОБА_1 та у її присутності або її родичів; починаючи з сьомого місяця, щотижнево по суботах з 10-00 год. до 19-00 год. без присутності матері; державні свята, день народження дитини та дні народження батька та його рідних за домовленістю із ОСОБА_1 ; не більше 15 днів на оздоровлення доньки у літній період за домовленістю (а.с. 69-70).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції врахував насамперед права та інтереси дитини, вік і режим дитини, та взяв до уваги висновок Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, погодившись із ним частково: виключив перебування батька із дитиною впродовж 15 днів на її оздоровлення, скоротив на 2 години час спілкування батька із дитиною - визначив з 10.00 до 17.00, виключив з першого періоду «перші шість місяців» - дні спілкування вівторк і четвер, додавши спілкування у другому періоді по середах по три години. Суд врахував, що батько дитини не ухиляється від виконання своїх обов`язків, сплачує добровільно аліменти на утримання доньки. Суд не виявив обставин, які б свідчили, що спілкування дитини із батьком буде перешкоджати нормальному її розвитку. Суд встановив вище окреслений порядок участі батька у вихованні і спілкуванні із дитиною, що відповідає найкращим інтересам дитини і забезпечує реалізацію прав батька.

З такими висновками не можна не погодитись з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» визнано право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Суд вважав доведеними обставини і, беручи до уваги зібрані по справі докази, колегія суддів з цим погоджується, що позивачеві створюються без поважних причин перешкоди у його спілкуванні із малолітньою донькою Емілією через конфліктні стосунки між сторонами, з обмеженням зустрічей і контактів батька із дитиною.

Суд врахував, як схвалює апеляційний суд, що між батьком і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт, їх спілкування в почуттях любові і розуміння, моральної та матеріальної забезпеченості має сприяти повноцінному вихованню дитини, повному та гармонійному розвитку її особистості, що буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_2 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК України, та з урахуванням положень Закону України «Про охорону дитинства», дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту створюваних позивачеві з боку відповідача перешкод у його спілкуванні із дитиною, а також наявність правових підстав для захисту прав батька дитини, що проживає окремо від неї, на участь у вихованні і спілкуванні із донькою в режимі, максимально наближеному до запропонованого органом опіки і піклування у висновку від 02.10.2018р., що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини і забезпечуватиме реалізацію прав батька, визначених як національним законодавтсвом, так і ратифікованою Україною Конвенцією про права дитини.

Ті обставини, на які посилається відповідач у змісті апеляційної скарги, зокрема, що позивач не бачився із дитиною з травня 2017 року, як впевнилась колегія суддів, безпосередньо пов`язані із створенням батькові перешкод у спілкуванні із дитиною, і не можуть бути покладені в основу рішення про обмеження до мінімуму його спілкування із дитиною.

На думку колегії суддів запропонований у змісті апеляційної скарги режим спілкування із дитиною два рази на місяць по дві години не буде відповідати інтересам дитини, що має право на належне батьківське виховання (ст. 152 СК), на безперешкодне спілкування батька із дитиною (ст. 153 СК) і, безумовно, буде обмежувати права в реалізації ним своїх батьківських прав і обов`язків щодо виховання своєї дитини, безперешкодного спілкування, що унормовано ст.ст. 150, 151, 153, 155 СК України. В запропонованому відповідачем режимі спілкування не вбачається дотримання балансу інтересів сторін, які мають рівні немайнові права і обов`язки перед своєю дитиною.

В апеляційній скарзі відповідач, як на підставу для скороченого режиму спілкування батька із дитиною, посилається на те, що дитина не пам`ятає позивача як свого батька, що на думку колегії суддів не впливає на обсяг прав дитини на спілкування із рідним батьком і обсяг прав та обов`язку батька на участь у вихованні своєї дитини.

Положеннями ст. 158 і ч. 2 ст. 159 СК України законодавець визначив альтернативні, самостійні способи захисту прав особи, з ким разом не проживає дитина, щодо його участі у вихованні дитини: судовий шлях визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини або через отримання рішення органу опіки і піклування з визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування із нею.

В буквальному розумінні ч. 1 ст. 159 СК України право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо, як у випадку створення йому перешкод другим з батьків, з ким проживає разом дитина, так і у випадку ухилення другого з батьків від виконання рішення органу опіки та піклування.

Тож, звернення позивача до суду за захистом порушених немайнових прав, охоронюваних за ч. 2 ст. 159 СК України, без попереднього звернення до органу опіки і піклування, не є порушенням норм сімейного законодавства, на чому помилково наголошує у змісті апеляційної скарги відповідач. Вимоги позивача не зводились до ухилення матері дитини від виконання рішення органу опіки і піклування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального і процессуального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді І.П.Мироненко

В.П.Принцевська