ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року

м. Харків

справа № 641/4113/18

провадження № 22-ц/818/1880/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікова А.І., Сащенка І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: ОСОБА_3 ,

третя особа: Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року в складі судді Чайки І.В.,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходу платника аліментів щомісяця, а також позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що з 04.10.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який був розірваний заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2017 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені, вони мешкають окремо, дитина мешкає з позивачем. Після розірвання шлюбу, відповідач життям дитини не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дитина не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів.

У судовому засіданні позивач підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення, вказуючи на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, однак заперечував проти позбавлення батьківських прав відносно дитини, посилаючись на те, що відповідач ніколи від дитини не відмовлявся, бажає приймати участь у вихованні доньки, однак позивач перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною та не дає бачитись з донькою.

Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей ХМР в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких вказав про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача по справі відносно його доньки ОСОБА_4 , а також просив розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів доходу платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2018 року та до повноліття дитини.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, і як наслідок прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, просить вказане рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що діючим цивільним процесуальним законом чітко визначено, що у разі збільшення або зменшення розміру позовних вимог позивач має здійснити окрему процесуальну дію у вигляді подачі до суду саме заяви про збільшення або зменшення позовних вимог.

Вказує, що оскільки позивач до закінчення підготовчого засідання таким правом не скористався та з відповідною заявою до суду не звертався, то суд першої інстанції фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог, всупереч нормам процесуального права, ухвалив неправильне по суті та незаконне судове рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд першої інстанції виходив з доведеності наданих позивачем доказів та встановлених по справі обставин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі з 04.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2017 року . ( а.с.14)

В період шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 13.02.2016 року. ( а.с.13)

Згідно копії рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2017 року, ухваленого по цивільній справі № 641/4950/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну дружину, позов ОСОБА_1 був задоволений частково та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 500,00 гривень щомісяця, починаючи з 02 серпня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с.15)

Вказане рішення набрало законної сили та відповідно до нього 19.10.2017 року був виданий виконавчий лист ( а.с.16).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач є працездатною особою, визнає свій обов`язок матеріально забезпечувати свою дитину.

Висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів у частині від заробітку (доходу) відповідача, відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ст. 184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються лише за заявою одержувача. Проте позивачка наполягала на стягненні аліментів саме у частці від заробітку відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не вірно визначено розмір стягнення з нього аліментів, а саме у частці від доходу, з тих підстав, що його дохід є нестабільним, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки суперечать вимогам закону.

Тому підстав для визначення розміру аліментів в сумі, про яку просить апелянт, немає.

Також не приймаються колегією суддів посилання апелянта на те, що позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача без визначення їх конкретного розміру та способу стягнення, оскільки у відповіді на відзив позивачка зазначила, що просить стягувати аліменти у розмірі ј частини усіх доходів відповідача. (а.с.80-82).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 травня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко