КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5882/18
Провадження № 2/488/787/19 р.
УХВАЛА

Іменем України

28.05.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючої по справі судді - Чернявської Я.А., за участю секретаря судового засідання - Кулави А.І., розглянувши заяву про відвід головуючого судді, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просить про визнання протиправним та про скасування рішення Миколаївської міської ради № 39/63 від 25.04.2014 року та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом відновлення межі земельної ділянки, де третіми особами у справі виступають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

02.01.2019 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 - ІV (у редакції Закону № 2147 - VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

28 травня 2019 року від представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Скотникова О.М. через канцелярію суду надійшла заява про відвід головуючої у справі судді Чернявській Я.А.

Заява про відвід мотивована тим що, 10 квітня 2018 року суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А. винесла ухвалу по справі № 488/4224/17 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення № 36/63 Миколаївської міської ради від 25.04.2014 року, якою передала вказану справу на розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду. Таким чином суддя Чернявська Я.А. приймала участь у вказаній справі між тими же сторонами та по тому ж предмету позову та зробила висновок про непідсудність вказаної справи Корабельному районному суду м. Миколаєва.

Вивчивши матеріали справи та заяви про відвід головуючої у справі судді, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Положеннями статті 37 ЦПК України передбачено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, якщо: 1. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. 2. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. 3. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. 4. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. 5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. 6. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Так, 10 квітня 2018 року мною була винесла ухвалу по справі № 488/4224/17 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення № 36/63 Миколаївської міської ради від 25.04.2014 року, якою передала вказану справу на розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду. Зазначена ухвала не була оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2018 року по справі № 488/4224/17 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення № 36/63 Миколаївської міської ради від 25.04.2014 року було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначена ухвала не була оскаржена в апеляційному порядку.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просить про визнання протиправним та про скасування рішення Миколаївської міської ради № 39/63 від 25.04.2014 року та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом відновлення межі земельної ділянки, де третіми особами у справі виступають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the UnitedKingdom),рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" (рішення від 15 липня 2010 року), навіть зовнішні прояви відсутності безсторонності без їх об`єктивного обгрунтування можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Схвалено Резолюцією Економічноїта Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливо винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів").

Вимогами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини 7 статті 56 цього Закону).

Правила етичної поведінки судді затверджені ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року в Кодексі суддівської етики кореспондуються з зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. В статті 8 закріплено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, з метою недопущення виникнення у учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо моєї об`єктивності та неупередженості для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, з метою недопущення порушень вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", присяги судді, приходжу до переконання про необхідність задоволення заяви про відвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 40, 41 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Скотникова О.М. про відвід головуючої у справі судді Чернявської Я.А., - задовольнити.

Справу № 488/5882/18 (провадження по справі № 2/488/787/19) передати до канцелярії Корабельного районного суду м. Миколаєва для визначення іншого судді цього ж суду, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Яна Анатоліївна Чернявська