КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5739/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Київ

Справа № 363/373/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_3 , на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року, постановлене у складі судді Баличева М.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення аліментів, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь кошти (аліменти) на утримання сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2007 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.08.2016 року шлюб між ним та ОСОБА_5 було розірвано. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року, місце проживання їх сина ОСОБА_8 визначено разом з батьком ОСОБА_4 Позивач зазначив, що ОСОБА_5 на час подання позову не утримує малолітню дитину, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку передбаченого Законом України «Про Державний бюджет України», щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 40 коп.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів, виклавши резолютивну частину рішення в новій редакції, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 в розмірі 972 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, передбаченого Законом України «Про Державний бюджет України», щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В апеляційній сказі посилається на те, що суд першої інстанції не врахував при визначенні розміру аліментів наявність у ОСОБА_5 на утриманні малолітньої дитини, яка проживає з нею. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 народила дитину - ОСОБА_9 . Відповідач зобов`язана самостійно утримувати новонароджену доньку, яка постійно потребує стороннього догляду та фінансових затрат, яких у ОСОБА_5 немає, а тим більше відсутні кошти для сплати щомісяця по 3000 грн. аліментів на утримання сина ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції не було враховано матеріальне становище ОСОБА_5 , яка непрацює, не займається господарською діяльністю чи іншою діяльністю, а лише отримує незначні виплати на дитину, які повністю витрачаються на догляд немовляти ОСОБА_9 та призначені виключно для її виховання та розвитку. У зв`язку із тим, що ОСОБА_5 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною від 30 березня 2018 року, зважаючи на достатньо малий вік дитини, тому на виховання до дитячого садочку ОСОБА_9 неможливо передати, а наймати няню у ОСОБА_5 немає коштів. Інших осіб, які б могли їй допомагати доглядати за новонародженою дитиною, вона також немає, а тому піти працювати вона не має можливості. Отже, ОСОБА_5 позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трьох річного віку. Разом з тим, ОСОБА_11 не надав суду доказів того, що ОСОБА_5 має можливість кожного місяця сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн.

Звертає увагу на те, що наявність стабільного доходу у ОСОБА_11 та відсутність його у ОСОБА_5 підтверджується даним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року, про визначення місця проживання дитини, яке відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України суд повинен врахувати під час ухвалення рішення у даній справі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд першої інстанції враховуючи майновий стан відповідача, виходив з того, що відповідач є працездатною особою, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4, вона позивачу не надає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині визначення розміру аліментів, оскільки суд дійшов такого висновку без з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 01.09.2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року, місце проживання неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з батьком ОСОБА_4 .

Дитина на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період

Встановивши, що неповнолітня дитина проживає разом із батьком і перебуває на його утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд першої інстанції, у відповідності з положеннями ст. 180 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача аліментів на утримання дитини.

Проте при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які свідчили б про те, що вона має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_5 посилалась на наявність на її утриманні малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якапроживає з нею.

З копії свідоцтва про народження, виданого Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану 04 квітня 2018 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_9 , батьками якої є ОСОБА_12 та ОСОБА_5 ( а.с. 29, т. 2).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених та утриманих податків , ОСОБА_5 , працюючи в ТОВ «АТБ-Маркет», отримала дохід: за 1 квартал 2017 року - 5610 грн., за 2 квартал 2017 року - 11 177 грн. За період з 3 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року включно інформація про доходи відповідача ОСОБА_5 відсутня ( а.с. 30-31, т. 2).

З огляду на викладене, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, суд першої інстанції належним чином не врахував під час ухвалення судового рішення обставин щодо матеріального становища відповідача, наявність на її утриманні іншої малолітньої дитини, у зв`язку з чим судом визначено неспівмірний з матеріальним становищем відповідача та її фінансовими можливостями розмір аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Отже, на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати наявність у відповідача іншої дитини, яка знаходиться на її утриманні, рівність батьків по утриманню дитини та наявність обставин, що мають істотне значення при визначенні судом розміру аліментів.

За таких обставин розмір аліментів, визначений до стягнення судом, належить змінити, шляхом його зменшення до суми в розмірі 1014 грн. щомісячно, що є мінімальним гарантованим розміром аліментів на даний період часу, та оскільки вказаний розмір аліментів відповідач спроможна надати на утримання дитини з урахуванням її матеріального становища.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині визначення щомісячного розміру аліментів на утримання дитини, в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року - змінити в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити аліменти у розмірі 1014 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.