Номер провадження 2/754/4652/19
Справа №754/2493/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Панченко О.М.

при секретарі - Табачук Д.О.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія», ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 до Деснянського районного суду м. Києва з позовом довідповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія», ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач, ОСОБА_1 має освіту за спеціальністю «геодезія» й працює у цій галузі. 30.12.2017 року він придбав у третьої особи ОСОБА_2 бувший у використанні 2014 року випуску електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 у комплектації: ящик, прилад та один акумулятор за ціною дев`яносто дві тисячі гривень, з яких вісімдесят дві тисячі гривень готівкою були сплачені 30.12.2017 року, а решта частина суми в розмірі десять тисяч гривень була перерахована частинами на банківську карту ОСОБА_2 Зазначає, що ціна приладу відповідала середньо ринковій вартості аналогічних бувших у використанні приладів, а також ОСОБА_2 погодився на розстрочку платежу, що було прийнятно для нього (позивача).

14.06.2018 року він (позивач) звернувся до Відповідача щодо надання йому платної послуги по метрологічній перевірці зазначеного приладу, обумовивши, що остаточна вартість такої послуги буде з`ясована після завершення перевірки, але не буде перевищувати 2500 грн. На підтвердження факту отримання приладу для метрологічної перевіркиВідповідач видав позивачу квитанцію.

Зазначив, що більше місяця Відповідач під різними приводами ухилявся від повернення йому (позивачу) приладу, зазначаючи то на період відпусток, то на завантаженість. В зв`язку з цим він (позивач) вимушений був звернутися до фахівця за правовою допомогою.У відповідь на адвокатський запит Відповідач 13.09.2018 року повідомив, що «дійсно зазначений прилад 14.06.2018 року надійшов йому на діагностику та перевірку. Виконавши частину робіт відповідач передав прилад ФОП ОСОБА_3 , з яким у нього укладений договір, для перевірки на базисі відстаней. Після виконання всіх ремонтно-юстувальних робіт електронний тахеометр був виданий власнику ОСОБА_4 , директору ТОВ «Київська проектно-будівна компанія», по пред`явленню документів, підтверджуючих право власності на прилад». Наголосив, що у своїй відповіді Відповідач категорично відмовився не тільки надати копії документів, на підставі яких вони безспірно встановили власника приладу, а навіть відмовився їх назвати.

На повторний адвокатський запит Відповідач надав відповідь від 09.10.2018 року, з якої вбачається, що він категорично не бажає повідомляти про ті документи, які він зважив належним підтвердженням наявності права власності ТОВ «Київської проектно-будівної компанії» на спірний прилад. ТОВ «Київська проектно-будівна компанія» адвокатський запит щодо вказаного вище тахеометру отримати не виявила бажання, внаслідок чого запит поштою повернувся адвокату.

Згідно відповіді Оболонського управління поліції від 22.10.2018 року вбачається, що телефонним зв`язком, в усній чи письмовій формі протягом 14.06.2018 року - 28.08.2018 року заяви від ТОВ «Виробничий центр Геосервіс» щодо отримання для сервісного обслуговування від ОСОБА_1 начебто викраденого електронного тахеометру та звернення протягом 01.01.2015 року - 01.01.2018 року від ТОВ «Київська проектно-будівна компанія» щодо викрадення у нього електронного тахеометру до Оболонського управління поліції не надходили.Аналогічну відповідь від 29.10.2018 року надало Деснянське управління поліції.

Зазначає, що таким чином, Відповідач 14.06.2018 року за його, ОСОБА_1 , завданням прийняв від нього прилад та зобов`язався надати послугу, яка полягала у проведенні його метрологічної перевірки, і повернути йому прилад, а він мав прийняти прилад, що пройшов перевірку, та оплатити таку послугу. Відповідач в порушення взятого на себе зобов`язання після проведення метрологічної перевірки прилад йому (позивачу) не повернув, чимзавдав йому майнову та моральну шкоду.

Завдання йому (позивачу) майнової шкоди полягає в тому, що йому не було повернуто майно - електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 у комплектації: ящик, прилад та один акумулятор. Станом на 30.12.2017 року вартість зазначеного майна становила 92000,00 грн., що є для нього (позивача) істотною сумою коштів.

Зазначає, що завдання йому (позивачу) моральної шкоди полягає у величезних душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав в зв`язку з неправомірними діями відповідача, що призвели до позбавлення його майна. Окремо зазначив, що даний прилад йому був необхідний для здійснення його фахової діяльності. Вважає, що неправомірні дії Відповідача не тільки позбавили його майна, змусили нести додаткові фінансові витрати по захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а й позбавили його можливості в повній мірі здійснювати свою професійну діяльність, отримувати відповідні доходи й гідно утримувати свою родину, завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 грн.

Позивач, зазначений розмір моральної шкоди обґрунтовує наступними критеріями:відсутність віктимної поведінки з його боку;тривалість часу, протягом якого Відповідач порушував зобов`язання та безпідставно позбавив Позивача майна;істотна вартість приладу, якого його позбавив відповідач.

Щодо вжиття заходів по досудовому врегулюванню спору, Позивач зазначає, що на ім`я відповідача 24.08.2018 року направлявся адвокатський запит щодо негайного повернення Позивачу електронного тахеометру SOKKIA СХ-106 № HS0287, однак Відповідач своїм листом від 13.09.2018 року відмовився повертати зазначений прилад Позивачу.

Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач просить суд:

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданих реальних збитків в розмірі 92 000,00 грн.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» на користьОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «геосервіс» на користьОСОБА_1 відшкодування всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року відкрито провадження в справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.33).

В порядку ст. 178 ЦПК України,10 квітня 2019 рокувідповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» подано Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила наступне (а.с.39-41).

По суті справи представник відповідача пояснює, що вважає наведені докази у позовній заяві є не обґрунтованими з боку позивача. Позивач у позовної заяві вказав відповідача : Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс».

Представник відповідача, звернув увагу суду, що позивач зазначив у позовній заяві, що він придбав прилад у ОСОБА_2 , бувший у користуванні 2014 р. випуску електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287у комплектації: ящик, прилад та один акумулятор за ціною дев`яносто дві тисячі гривень, з яких вісімдесят дві тисячі гривень готівкою.Покупку приладу електронний тахеометр ОСОБА_1 , оформив розпискою. Представник відповідача зазначає, що не зрозуміло, яку саме суму позивач сплатив за електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS028732 тис. гривень (тридцять дві тисячі гривень) або якусь другу суму. Вважає, що з огляду на розписку, не можливо точно розгледіти суму сплачену за прилад, Представник відповідача зазначає, що повинно було зазначити 32.000/тридцять дві тисячі/,де повинна бути чітко прописана сума позики,а не цифрита незрозуміло яка саме сума сплачена за прилад.

Розписка, на думку представника відповідача, оформлена не належним чином. Зазначає, що розписка, це доказ отримання грошових коштів, але при даній події, повинен був складений договір купівлі-продажу.

Вважає правочин здійсненний між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним.

Зауважив, що ОСОБА_2 , не мав право здійснювати продажу електронного тахеометруSOKKIA СХ-106 №HS0287тому, що він не є власником даного приладу.Законним власником приладу електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія»

Право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія» на електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 ,підтверджується видатковою накладною №СФ 0000107 від 04.09.13 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра5» та гарантійним талоном.

Також, представник відповідача, звертає увагу суду,що ОСОБА_2 , повинен був попередити ОСОБА_1 , про всі права третіх осіб на товар,але це не зробив.Вважає, що ОСОБА_2 , повинен був передати ОСОБА_1 документи, що стосуються товару.Але ОСОБА_1 , не відмовився від купівлі-продажу приладу та не повернув товар продавцеві ОСОБА_2 ,знаючи про те,що на прилад не має документів.

Представник відповідача зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» при прийманні приладу в роботу, використовує базу обліку приладів геодезії, де можна подивитись інформацію про даний прилад, а саме - кому саме належить цей прилад, історію ремонту приладу, технічні дані, чи знаходиться прилад в розшуку. З огляду даних у базі обліку приладів геодезії, працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» стало відомо, що даний прилад електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287знаходиться в розшуку з 27.05.2014р. та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія».

Зауважив, що працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» діяли відповідно чинного законодавства України, згідно зі ст.396 КК України, щоб не потрапити під дії КК України, та не стати посібниками злочину, негайно повідомили працівників поліції про виявлення вкраденого приладу електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287та також повідомили про знахідку працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія». Також зазначили, що при огляді приладу було виявлено,що прилад в незадоволеному стану.Це підтверджується, актом переліку дефектів в геодезичних приладах у електронному тахеометру SOKKIA СХ-106 № HS0287, вийшов з ладу блок лазерного випромінювача, вийшла з ладу процесорна плата.

Зауважив, що в провадженні органу досудового розслідування Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001364 від 03.03.2014 від потерпілого ОСОБА_4 , правова кваліфікація правопорушення ч.3 ст. 187 КК України

Згідно Витягу з кримінального провадження № 0001364 від 03.03.2014 вказано, що 02.03.2014 приблизно о 23.00 р. невідомі особи із застосуванням насильства, здійснили напад, поєднаний з проникненням у приміщення,на охоронців будівництва торгівельного розважального центру за адресою: АДРЕСА_1 та заволоділи майном,а саме оргтехнікою, будівельним інструментом. ОСОБА_4 , працює директором, наказ № 28/01-к. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія». Згідно пояснення директора ОСОБА_4 , при здійснені грабежу невідомі особи заволоділи електронним тахеометром SOKKIA СХ-106 № HS0287.

Працівники товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» повідомили ОСОБА_1 , що прилад, якій він здав на ремонт, знаходиться в розшуку та належить іншій особі.З невідомих причин ОСОБА_1 , який був повідомлений про те, що електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 знаходиться у розшуку, не звернувся до Національній поліції або органів місцевого самоврядування. Представник відповідача наголосив, що ст.338 ЦК України передбачено, що особа зобов`язана заявити про знахідку міліції або органи місцевого самоврядування. Порушуючи норми ЦК України, Позивач не звернувся та не написав заяву про знахідку до Національній поліції, чим саме порушив ст.338. ЦК України - набуття права власності на знахідку.

Працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» у відповіді на адвокатський запит №22-2 від 17.09.18 р., вказали, що віддадуть електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287ОСОБА_1 , якщо він наддасть їм документи, які підтверджують право власності на даний прилад. ОСОБА_1 , не надав жодного документа, який підтверджує право власності на даний прилад.Власником приладу електронного тахеометра SOKKIA СХ-106 № HS0287- Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія» прилад не передавався ОСОБА_1 . Вважає, що таким чином ОСОБА_1 , порушуючи чинне законодавство, а саме ст. 400 ЦК України повинен був віддати прилад особі, яка має на нього право власності, а саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія», але цього не зробив.

Враховуючи все вище зазначене представник відповідача зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» не є належним відповідачем.Належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , який є по справі третьої особою.

На підставі викладеного, представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс`просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс» про стягнення коштів.

02 травня 2019 року Позивач - ОСОБА_1 подав письмові пояснення, що по суті є Відповіддю на Відзив(а.с.61-63), відповідно до ст. 179 ЦПК України,в яких зазначив, що договір купівлі-продажу інженерного обладнання - електронного тахеометру SOKKIA СХ-106 № HS0287 є укладеним, виконаним та дійсним, а Відповідач позбавлений процесуального права вимагати визнання такого договору недійсним.Так, в силу вимог ст. 655 ЦК договір купівлі-продажу "є реальним, а його істотними умовами є предмет і ціна. Оскільки вартість вказаного вище приладу становила на момент придбання 92000,00 грн., то сторони уклали договір купівлі-продажу цієї речі у письмовій формі, що підтверджується розпискою, долученою до позову, в якій містяться всі істотні умови: що саме відчужується та за яку ціну. Зазначив, що договір купівлі-продажу електронного тахеометру SOKKIA СХ-106 № HS0287 у судовому порядку не оспорювався, таким чином, позивач є добросовісним набувачем й власником зазначеного інженерного приладу.

Вважає додані Відповідачем до відзиву документи не є належним доказом наявності права власності на прилад у третьої особи ТОВ «КПБК» станом на 14.06.2018 року. Зазначає, що копія видаткової накладної від 25.09.2013 року свідчить лише про факт передачі речі від ТОВ «Деметра.5» громадянину ОСОБА_9 При цьому невідомо яке відношення зазначена особа має до ТОВ «КПБК», оскільки його підпис не посвідчений печаткою та його повноваження не підтверджені відповідною довіреністю чи посиланням на статутпідприємства. Факт перерахування коштів, що є істотною умовою договору купівлі-продажу, не підтверджений взагалі. А тому є всі підстави стверджувати, що видаткова накладна від 25.09.2013 року не єдокументом, що підтверджує право власності третьої особи ТОВ«КПБК» на прилад.Що стосується гарантійного талону, вважає це не є документ, що підтверджує ні факт оплати за річ, ні факт її передачі.

Окрім того, зауважив, що у нього (позивача) є всі підстави підозрювати Відповідача у фальсифікації доказів, а саме: наданих копій видаткової накладної від 25.09.2013 року та гарантійного талону без дати та номеру виходячи з наступного:

-по-перше, під час звернення до Відповідача із двома адвокатськими запитами Відповідач не зазначав про наявність у нього вказаних вище документів. Копії документів, що начебто підтверджують право власності третіх осіб на прилад категорично відмовився надати. А зараз «раптово» ці документи з`являються у Відповідача;

-по-друге, надані копії документів не завірені належним чином, а тому неможливо встановити їх автентичність;

-по-третє, зазначені документи не є підтвердженням факту належності на праві власності ТОВ «КПБК» спірного приладу саме станом на 14.06.2018 року.

Також позивач зазначає, що Відповідачем не надано суду доказів наявності прав третіх осіб, зокрема і ТОВ «КПБК» на спірний прилад.Так, відповідач суду пояснив у своєму відзиві, що спірний прилад начебто був викрадений у ТОВ «КПБК», про що свідчить Витяг з єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2019 року.

Зауважує, що в той же час, з цього документу вбачається, що невідомі особи проникли у приміщення охорони на будівництві торгівельно-розважального центру за адресою: АДРЕСА_1 та заволоділи майном: оргтехнікою та будівельним інструментом. За даним фактом заяву як потерпілий вчинив ОСОБА_4 03.03.2014 року .По-перше, словник української мови визначає тахеометр електронно- оптичний інструмент, що використовується у сучасній геодезії, призначений для вимірювання горизонтальних і вертикальних кутів, віддалей та перевищень, тобто для виконання планово-висотної (тахеометричної) зйомки місцевості полярним способом. Отже, електронний тахеометр не є ні оргтехнікою, ні будівельним інструментом.По-друге, ОСОБА_4 став директором ТОВ «КПБК» з 18.01.2018 року, а тому невідомо, про начебто викрадення якого майна ця особа заявляла: свого особистого як фізичної особи, чи майна юридичної особи, від імені якої станом на 2014 рік він не мав права виступати. Звернув увагу на той факт, що відповідно до відповіді Подільського УП ГУНП в м. Києві від 22.03.2019 року, третя особа ТОВ «КПБК» щодо викрадення в нього спірного приладу протягом 01.01.2015-01.01.2019 років не повідомляла.По-третє, якщо дійсно викрадення мало місце у березні 2014 року, то чому відповідач заявляє про те, що за його даними спірний прилад перебуває у розшуку начебто з 27 травня 2014 року.

Окрім того, наголошує і на те, що в своєму відзиві Відповідач стверджує, що «ТОВ «ВП «Геосервіс» при прийманні приладу в роботу використовує базу обліку приладів геодезії, де можна подивитися інформацію по даному приладі. Кому саме належить цей прилад, історію ремонту приладу, технічні дані, чи знаходиться прилад у розшуку».14.06.2018 року Відповідач, приймаючи прилад на ремонт, перевірив дані за своєю базою даних, та не побачив відомостей про розшук, прийняв прилад та видав квитанцію позивачу. Тобто, станом на 14.06.2018 року прилад «не розшукувався», а вже у вересні 2018 року він став «краденим».

Позивач зазначив, що Акту приймання-передачі спірного приладу від відповідача до третьої особи у справі ТОВ «КПБК» суду не надано, отже можна стверджувати, що відповідач свідомо каже неправду про передачу приладу. Вважає, що відповідач бреше і щодо повідомлення правоохоронних органів щодо виявлення викраденого майна - спірного приладу, що прямо зазначено у відповіді Подільського УП ГУНП в м. Києві від 22.03.2019 року.

Також, позивач звертає увагу суду, на те, що 10.04.2019 року у відзиві відповідач вказує на те, що повідомили працівників поліції про виявлення викраденого приладу (без надання підтверджуючих доказів). У своїх поясненнях відповідач вже не вказує про те, що він повідомляв співробітників поліції. На думку позивача, цей факт також наочно свідчить про те, що відповідач говорить не правду про повідомлення співробітників поліції.

Вважає, що відсутні безспірні факти, які б доводили факт викрадення саме спірного приладу. Фактично прилад був проданий третьою особою, а згодом новий власник ОСОБА_2 відчужив його позивачу, що підтверджується розпискою, доданою до позовної заяви. Відповідач, отримавши на оплатний ремонт та метрологічну перевірку прилад, вирішив заробити та відмовився повернути його позивачу, пославшись на передачу приладу третій особі, що не підтверджено документально. Де фактично на даний час перебуває прилад, позивачу невідомо, а відповідач заперечує факт володіння ним, хоча є всі підстави припускати, що він вже повторно відчужений. Викладені факти свідчать про ознаки шахрайських дій відповідача стосовно позивача.

Передача гарантійних талонів, інструкцій, упаковки речі тощо не є істотними умовами договору купівлі-продажу, а тому не може бути підставою його недійсності. Відповідач безпідставно посилається на правові норми, які регулюють суспільні відносини щодо знайденої речі.Так, для позивача спірний прилад не є знахідкою чи чужою річчю. Це його річ, яку він придбав за оплатним договором. А тому застосування до спірних правовідносин статей 337, 338, 397 ЦК, позивач вважає необґрунтованим.

Що стосується недобросовісності позивача як володільця зауважив наступне. Спірний прилад був придбаний за оплатним договором за ринковою ціною, яка на 50% більше від вартості нового приладу (ціна нового приладу 64500,00 грн., а ціна б/у приладу 92000,00 грн.). При цьому позивач не знав і не міг знати про права третіх осіб на цей прилад.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно посилається на те, що він є неналежним відповідачем. По-перше, відповідно до ст. 51 ЦПК відповідач не уповноважений заявляти про заміну неналежного, на його думку, відповідача на належного. По-друге, позивач був позбавлений свого майна саме неправомірними діями відповідача, який прилад прийняв, але його не повернув, передавши річ третій особі.

Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно копії диплома магістра серії НОМЕР_2 - позивач ОСОБА_1 ,у 2013 році закінчив Приватний вищий навчальний заклад Університет новітніх технологій і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Геодезія» та здобув кваліфікацію магістра геодезії (а.с.6).

Згідно наявної в матеріалах справи копії розписки від 30 грудня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_2 отримав на руки 82 тис. грн. 00 коп. за прилад SOKKIA СХ-106 № HS0287, ціна за прилад 92 тис. грн. 00 коп. ОСОБА_1 винен 10 тис. грн., що дорівнює 370 дол. по курсу Національного Банку (а.с.6).

Також, в матеріалах справи наявні нечитабельні копії квитанцій про поповнення картки по номеру (а.с.7-8).

У відповідності до копії квитанції Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЦ «Геосервіс» - виробничого центру по ремонту, продажу та сервісному обслуговуванню топографо-геодезичних приладів від 14 червня 2018 року, вбачається, що SOKKIA СХ-106 № HS0287 (ящик, прилад, 1 акумулятор) знаходяться на ремонті та метрологічній повірці у ТОВ «ВЦ «Геосервіс» (а.с.9).

Згідно копії адвокатського запиту №22-1 від 28 серпня 2018 року (а.с.11), у зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правової допомоги №22 від 21.08.2018 року та керуючись ст. ст. 2-5,13,19,20,23,24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат Чучковська А.В. зверталась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЦ «Геосервіс», в якому просила повідомити наступне:

« 1. Чи знаходиться в установі електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 (ящик, прилад та 1 акумулятор), переданий для метрологічної перевірки 14.06.2018 року громадянином ОСОБА_1 ?

2. Якщо знаходиться в установі просила негайно повернути його замовнику метрологічної перевірки - ОСОБА_1 .

3. Якщо вказаний прилад переданий установою третім особам, просила вказати кому саме та на якій правові підставі відбулася така передача. Одночасно просила надати копію документу, який підтверджує повноваження такої третьої особи на отримання даного приладу (документ що посвідчує право власності) та копію документу, що свідчить про таку передачу вказаного приладу».

У відповідності до копії відповіді від 13 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЦ «Геосервіс» на адвокатський запит №22-1 від 28 вересня 2018 року ТОВ «Україна-5000» повідомило наступне (а.с.12):

«Електронний тахеометр Sokkia СХ-106 №HS0287 надійшов на діагностику і перевірку 14.06.2018 р. Виконавши нашу частину робіт по кутовим вимірам, вони передали прилад на АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_11 , із яким у них укладений договір, для перевірки на базисі відстаней. Після виконання всіх ремонтно-юстувальних робіт електронний тахеометр Sokkia СХ-106 № HS0287 було видано власнику ОСОБА_4 , директору КПБК, НОМЕР_3 , по пред`явленню документів, підтверджуючих право власності на прилад».

Згідно копії листа, 17 вересня 2018 року адвокат Чучковська А.В. звернуласьдо Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЦ «Геосервіс» з адвокатським запитом №22-2, в якому просила повідомити наступне (а.с.13):

«1. хто саме передав електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 «власнику ОСОБА_4 , НОМЕР_3 » ТОВ «ВЦ «ГЕОСРВ1С» чи ФОП ОСОБА_11 .?

2. надати копію документу, який підтверджує повноваження «власника ОСОБА_4 , НОМЕР_3 » на отримання вказаного приладу (документ що посвідчує право власності) та копію документу, що свідчить про таку передачу вказаного приладу, про що установу запитували у адвокатському запиті № 22-1 від 28.08.2018 року. Оскільки Вами відповіді на це запитання та відповідних документів надано не було, вимушені повторно ставити це запитання».

Згідно копії відповіді від 09 жовтня 2018 рокуТовариства з обмеженою відповідальністю «ВЦ «Геосервіс» на адвокатський запит №22-2 від 17.09.2018 року ТОВ «Україна-5000» (а.с.14), отримавши другий запит повідомило, що з їхнього боку всі документи в наявності, але попередньо просили отримати відповіді по наступним пунктам:

«1. З запиту №22-2 від 17.09.18 ви просите «надати копію документу, який підтверджує повноваження власника ОСОБА_4 , НОМЕР_3 на отримання вказаного приладу та копію документу, що свідчить про таку передачу вказаного приладу». На якій підставі ви потребуєте вказані документи? Надайте копію документа, який підтверджує повноваження громадянина ОСОБА_1 на зацікавленість даним приладом та копію документу на право власності на даний прилад, на яких підставах він цікавиться чужим обладнанням?

2. Вони не можуть надавати документи власника третім особам. З оригіналами документів про право власності на тахеометр та передачу вказаного тахеометру можна ознайомитись, зв`язавшись із власником безпосередньо. До чого вони тут?

3. Контактний телефон був вказаний у попередній відповіді №65 від 13.09.18, ви можете зв`язатись із даною особою, ОСОБА_4 , НОМЕР_3 , ТОВ «Київська проектно-будівна компанія», домовитись про зустріч і обговорити всі питання, які вас цікавлять».

Згідно копії адвокатського запиту від 17 жовтня 2018 року №22-3, адвокат Чучковська А.В. зверталась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія» з метою отримання довідки, в якій просила зазначити наступне,:

«1. Чи передавало товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «ГЕОСЕРВІС» Вашому підприємству електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 в період з 14.06.2018 року по 28.08.2018 року. Якщо передавало, просила у довідці вказати:

1.1.на якій правовій підставі Вам було передано вказане вище майно та коли саме, надавши копію документів, що свідчать про такий факт передачі майна;

1.2.якщо Ваше підприємство є власником електронного тахеометра SOKKIA СХ-106 № HS0287, просила вказати на підставі яких правовстановлюючих документів та надати їх копію».

У відповідності до копії повідомленняОболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 22 жовтня 2018 року №322-аз/12551/01-2018, на адвокатський запит вх. №322-аз від 19.10.2018 року повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, відповідно до обліків Оболонського УП ГУНП у місті Києві, міським телефонним зв`язком, спецлінією «102», звернень з усними або письмовими заявами чи скаргами протягом 14.06.2018 - 28.08.2018 від ТОВ «Виробничий центр «Геосервіс» щодо отримання для сервісного обслуговування від гр. ОСОБА_1 начебто викраденого електронного тахеометру та звернення протягом 01.01.2015 року по 01.01.2010 року від ТОВ «Київська проектно-будівна компанія» щодо викрадення у нього електронного тахеометру до Оболонського управління поліції не надходили, заяви не реєструвались (а.с.17).

Також, в матеріалах справи наявне повідомлення Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29 жовтня 2018 №295аз/125/49-2018 про розгляд запиту №22-5 від 17.10.2018 року, з приводу надання інформації, щодо звернень ТОВ «Виробничий центр «Геосервіс» в період часу з 14.06.2018 по 28.08.2018 щодо отримання для сервісного обслуговування від гр. ОСОБА_1 начебто викраденого електронного тахеометраSOKKIA СХ-106 № HS0287 та звернень з 01.01.2015 ТОВ «Київська проектно-будівна компанія» щодо викрадення у нього електронного тахеометра SOKKIA СХ-106 № HS0287.У ході розгляду запиту встановлено, що запитувана інформація у Деснянському УП ГУНП у м. Києві відсутня (а.с.17).

Стороною відповідача було надано копію гарантійного талону, виданого покупцю ТОВ «Київська проектно-будівна компанія» на тахеометр СХ-106, серійний номер S/n: HS0287, виробник Sokkia, дата відвантаження 25.09.2013 року та видаткову накладну №PH-0000058 від 25 вересня 2013 року на комплект електронного тахеометра СХ-106, які засвідчують право власності (а.с.50).

Згідно копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001364 від 03.03.2014 року, вбачається, що 03.03.2014 року потерпілий (заявник) ОСОБА_4 звернувся до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, якою повідомив, що 02.03.2014 року приблизно о 23:00 невідомі особи із застосуванням насильства, яке є небезпечним в момент заподіяння, здійснили напад, поєднаний з проникненням у приміщення, на охоронців будівництва торгівельного розважального центру за адресою АДРЕСА_1 та заволоділи майном, а саме оргтехнікою, будівельним інструментом. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.3 ст. 187 КК України (а.с.54).

Згідно копії відповіді від 12 березня 2019 року №87-АЗ/125/53/02-19 на адвокатський запит Чучковської А.В., Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції, повідомило, що відповідно до інформаційно-пошукової системи Національної поліції України інформації щодо реєстрації заяв з приводу отримання для сервісного обслуговування ТОВ «ГОСЕРВІС» викраденого електронного тахеометру від гр. ОСОБА_1 до Подільського УП ГУНП у місті Києві в період з 14.06.2018 по 28.08.2018 не надходило. Інформація щодо надходження заяв до Подільського УП ГУНП у місті Києві від «Київської проектно-будівної компанії» з приводу крадіжки електронного тахеометру в період з 01.01.2015 по 01.01.2019 не встановлено (а.с.64).

Позивач в своїй позовній просить суд стягнути завдану йому майнову шкоду, яка полягає в тому, що ТОВ «Виробничий центр «Геосервіс» не повернув майно - електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 у комплектації: ящик, прилад та один акумулятор, який належить йому на праві власності,вартість якого станом на 30.12.2017 року становила 92000,00 грн., що є для нього (позивача) істотною сумою коштів, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Суд, оцінюючі надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

За нормою ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цієюКонституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з вимогами п.1), п. 3).ч.1 ст.129 Конституції України одними з основних засад судочинства є:1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів) акти, довідки, виписки або витяги з них, належним чином засвідченні їх копії (в тому числі їх електронні копії), що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. За ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Характеризуючи письмові докази як документи, їх властиві такі ознаки: як письмова форма, призначення та характер відомостей, що містяться в них.

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій корпії, оскільки оригінал документа є єдиним примірником, то судом оригінали документів вимагаються лише для ознайомлення та огляду в судовому засіданні, при цьому в справі залишаються належним чином завірені копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних) копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Достатність доказів являється більш ніж не кількісним, а якісним показником, оскільки значення має та сукупність доказів, яка надає можливість суду шляхом всебічного дослідження правильно вирішити справу. Достатність доказів встановлюється і оцінюється судом на основі матеріалів справи шляхом особистого внутрішнього переконання, що є результатом логіко-процесуальної діяльності судді.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація цього обов`язку відбувається шляхом переконання суду у достовірності наведених фактів. Обов`язок доказування покладається на сторони, у зв`язку з чим відбувається реалізація принципу змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів суду і у доведенні перед судом їх переконливості.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадках, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є недоведеними, належним чином не обґрунтованими, а як наслідок не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача суду не надано належних доказів, що підтверджують право власності на електронний тахеометр SOKKIA СХ-106 № HS0287 у комплектації: ящик, прилад та один акумулятор.

При вирішені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди,суд виходить з наступного.

Вимога про стягнення моральної шкоди в даному випадку є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди. У зв`язку з тим, що у стягненні матеріальної шкоди відмовлено позивачу, його вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору.

Відповідно ч. ч. 5, 7 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення, серед іншого, зазначається розподіл судових витрат. У разі необхідності в резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Ст.137 ЦПК Українипередбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК Українисуд відмовляє, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то і в частині стягнення судового збору, позов задоволенню не підлягає, згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України.

Отже, судові витрати понесені позивачем не підлягають компенсації, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність обставин позову, а тому у задоволенні останнього необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 5, 12, 13, 76-89, 133, 141,229, 259, 263-265, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий центр «Геосервіс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівна компанія», ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: