печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Бортницької В.В.,

з участю секретаря Бондаренко О.В.

справа № 757/36073/18-ц

позивач ОСОБА_1

відповідач Київська міська рада

про визнання права власності в порядку спадкування за законом

представник позивача - ОСОБА_4.,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), в якому вона просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01 квітня 1997 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках як особиста власність на підставі Договору, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 20 березня 1997 року за №С5844/2558. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садиховою Людмилою Сергіївною 03 листопада 2016 року було заведено спадкову справу №14/2016 за заявою позивача, яка є дочкою померлої. Окрім позивача, спадкоємцями першої черги є: батько померлої ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_6 , які у свою чергу відмовилися від прийняття спадщини за законом на користь позивача. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Садихової Л.С. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері, ОСОБА_2 . Проте приватним нотаріусом Садиховою Л.С. було прийнято постанову від 26.06.2018 № 126/02-31 про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна її матері. Підставою відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стало те, що неповнолітні та малолітні особи не можуть бути членами біржі, у зв`язку з цим, на думку нотаріуса, вона позбавлена можливості в безспірному порядку видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно.

У відзиві до позовної заяви представник Київської міської ради просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства, розгляд справи просив проводити у відсутність представника Київської міської ради.

Ухвалою від 06 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 15 січня 2019 року підготовче провадження закрито.

Ухвалою судді від 15.01.2019 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дирдіна Максима Євгеновича та витребовано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Садихової Людмили Сергіївни спадкову справу № 14/2016 заведену 03 листопада 2016 року за ОСОБА_2 .

Представник позивача у заяві поданій до суду просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи просив проводити у його відсутність.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01 квітня 1997 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках як особиста власність на підставі Договору, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 20 березня 1997 року за №С5844/2558

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 26 червня 2016 року.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садиховою Людмилою Сергіївною 03 листопада 2016 року було заведено спадкову справу №14/2016 за заявою ОСОБА_3 , яка є дочкою померлої ОСОБА_2 .

Окрім Позивача, спадкоємцями першої черги є: батько померлої ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_6 , які у свою чергу відмовилися від прийняття спадщини за законом на користь Позивача, про що свідчать відповідні заяви в спадковій справі.

ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Садихової Л.С. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері, ОСОБА_2 .

Приватним нотаріусом Садиховою Л.С. було прийнято постанову від 26.06.2018 року №126/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна її матері, ОСОБА_2 , 1970 року народження , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 20 березня 1997 року, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 20 березня 1997 року за №С5844/2558, право власності зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Києва 01 квітня 1997 року, про що зроблено запис до Реєстраційної книги №7758.

Підставою відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стало те, що неповнолітні та малолітні особи не можуть бути членами біржи, у зв`язку з цим, на думку нотаріуса, вона позбавлена можливості в безспірному порядку видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, оскільки не може встановити належність майна спадкодавцю.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії було запропоновано приватним нотаріусом звернутися спадкоємицю до суду за захистом своїх прав.

Як вже було зазначено на підставі Договору купівлі-продажу від 20 березня 1997 року, який зареєстрований на Київській універсальній біржі 20 березня 1997 року за №С5844/2558 спадкодавець володіла 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Відповідно до реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01 квітня 1997 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках як особиста власність на підставі Договору, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 20 березня 1997 року за №С5844/2558.

На запит приватного нотаріуса №143/с/с/14/2016 від 03.11.2016 року до Київського БТІ, останнім було видано Інформаційну довідку КВ-2016 №46129 від 16.11.2016, що згідно відомостей Бюро, кв АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім`я: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською універсальною біржою 20.03.1997 р., №С5844/2558, зареєстрованого Бюро 01.04.1997 р. за реєстровим №7758 в реєстровій книзі 142-284.

В Договорі купівлі-продажу від 20.03.1997 року зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 р. «Про товарну біржу» Договір зареєстрований на Київській універсальній біржі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції на 20 березня 1997 року зазначено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Отже, положення зазначеної норми не містять заборон та/або обмежень щодо укладання договорів купівлі-продажу нерухомості батьками в інтересах та від імені неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 р. в редакції на 20 березня 1997 року зазначено, що біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості від 20.03.1997 року, реєстраційний № С5844/2558, сторону покупця представляв брокер, який діяв за згодою та за дорученням від імені ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені і від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Стаття 14 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI (в редакції на 20 березня 1997 року), який був чинним на момент укладення Договору купівлі-продажу нерухомості, передбачала обсяг дієздатності неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років. Частиною 1 цієї статті було передбачено, що за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 , у відповідності до ст. 14 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI (в редакції на 20 березня 1997 року), мала всі правові підстави діяти від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , що вона і зробила у 1997 році.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Аналізуючи вище викладене слід дійти висновку, що позивач, є спадкоємцем за законом на майно померлої ОСОБА_2 , що складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 20 березня 1997 року, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 20 березня 1997 року за №С5844/2558, право власності зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Києва 01 квітня 1997 року, про що зроблено запис до Реєстраційної книги №7758.

Зазначені обставини свідчать, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги задовольняються, в силу положень ст. 141 ЦПК України з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 126, 1217, 1218 ЦК України ст.ст. 2-5, 7-13, 17, 43, 44, 49, 53, 54, 76-81, 141, 258, 262, 264,265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Київської міської ради на користь ОСОБА_3 704,08 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Бортницька