Дата документу 22.05.2019 Справа № 333/6930/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6930/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1834/19 Холод Р.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Полякова О.З.

Крилової О.В.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, посилаючись на те, що з 2014 року по 2016 рік вона з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач по справі.

Зазначає, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Вона тимчасово не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Крім соціальної допомоги, інших прибутків не має, матеріально не забезпечена.

Вказує, що донька хворіє, перебуває на обліку з діагнозом органічне враження центральної нервової системи, потребує коштів на лікування, оздоровлення та харчування.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки та кошти на її утримання не надає. Одній утримувати дитину їй важко.

Звертає увагу, що відповідач працює, інших аліментних зобов`язань не має. У зв`язку з тим, що відповідач працює та має мінливий дохід, вона бажає стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно по 3 500,00 грн. починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини, та стягнути з відповідача кошти на її утримання щомісячно по 2 000,00 грн. до досягнення донькою 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 13.12.2018 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави.

В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховане тяжке захворювання дитини, яке потребує коштовного лікування. Залишено судом поза увагою її матеріальний стан, відсутність рухомого та нерухомого майна, вкладів в банку, тощо. Не враховано, що у зв`язку із вадами здоров`я доньки, вона позбавлена можливості працювати. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На зазначену апеляційну скаргу представник відповідача подав відзив згідно змісту якого вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків та ухвалив обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які були досліджені судом першої інстанції. Вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду слід залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 2014 року по 2016 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дитина - ОСОБА_3 . ОСОБА_3 хворіє і перебуває на обліку з діагнозом органічне враження центральної нервової системи. У відповідача на утриманні перебуває малолітній син від попереднього шлюбу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 працює фахівцем (приймальником) у ТОВ «Нова Пошта».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами право на стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини, з урахуванням розміру аліментів, що не буде ставити відповідача у тяжке матеріальне становище.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України , мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я дитини, відвідування нею дитячого садочку, гуртку (займається танцями) і матеріальне становище дитини, платника аліментів, відсутність інформації щодо утримання ним інших осіб.

Довід, викладений в апеляційній скарзі, щодо не взяття судом до уваги факту наявності у ОСОБА_3 проблем із здоров`ям, як підстави для стягнення аліментів на утримання дитини у більшому розмірі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у даному випадку, позивач не позбавлена права стягнення додаткових витрат на лікування дитини в порядку, передбаченому ст. 185 Сімейного Кодексу України.

Що стосується посилання скаржника в апеляційній скарзі на визнання представником відповідача позовної вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитину у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, колегія суддів не бере до його уваги, оскільки визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, враховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції вірно визначив обставини, які входять до предмета доказування, врахував інтереси дитини, встановив інші обставини, зокрема розмір доходу відповідача, сплату аліментів на утримання іншої дитини, встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також покладення обов`язку утримання дитини на обох батьків, тому зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 27 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.З. Поляков

О.В. Крилова