УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2011/16779/12

Провадження № 6/638/253/19

18.04.2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Подус Г.С.

за участю секретаря Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О.

про примусове проникнення до житла боржника, -

встановив:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О. звернувся в порядку ст.439 ЦПК України до Дзержинського районного суду м.Харкова із поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Подання мотивоване тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №38359474 з примусового виконання виконавчого листа №2011/16779/12 від 16.05.2013 року виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 . 05.11.2018 року ОСОБА_6 було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №38539474. Державний виконавець вказує, що 07.11.2018 року сторонам виконавчого провадження було направлено виклики, направлено запити до АДБ, вимогу до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області щодо встановлення факту смерті відповідального зберігача ОСОБА_7 13.11.2018 року боржника було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження на надано відомості щодо його фактичного місця проживання. 05.12.2018 року та 19.12.2018 року державним виконавцем складено акти, відповідно до яких здійснювались виходи за адресою: АДРЕСА_2 для встановлення фактів відсутності належного на праві власності майна ОСОБА_1 , що були описані Шевченківським ВДВС 02.04.2014 року, однак потрапити до приміщення не виявилось можливим з огляду на те, що двері ніхто не відчинив. На підставі викладено просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився.

У відповідності до ч.2 ст.439 ЦПК України сторони виконавчого провадження в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О. перебуває виконавче провадження №38359474 з примусового виконання виконавчого листа №2011/16779/12 від 16.05.2013 року виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 . 05.11.2018 року ОСОБА_6 було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №38539474.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Перелік прав та обов`язків виконавця визначений ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом із тим, відповідно до ст.30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ст.ст.12, 29 Загальної декларації прав людини 10.12.1948 року, ст.ст.8, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 16.12.1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Між тим, виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

Копії матеріалів виконавчого провадження, якими обґрунтував державний виконавець своє подання, і додані до подання, не містять доказів про те, що боржника було повідомлено про проведення виконавчих дій з виходом до належного йому нерухомого майна, оскільки державним виконавцем не надано жодних підтверджуючих документів з вимогою забезпечення державному виконавцю безперешкодного доступу до квартири та підтвердження про їх вручення. Окрім того, акти від 05.12.2018 року та 19.12.2018 року, які складено державним виконавцем про неможливість потрапити до житлового приміщення не містять даних свідків чи понятих, а лише заінтересовану особу стягувача. Крім того, в даних актах не складено час виходу до житлового приміщення, адже 05.12.2018 р. та 19.12.2018 року є робочими днями, а тому зрозуміло, що у разі виходу за даною адресою в робочий період, боржник міг бути відсутній по об`єктивним причинам.

Суд не приймає до уваги акт приватного виконавця від 05.12.2018 року та 19.12.2018 року, оскільки з акту не вбачається, яким чином було встановлено, що саме боржник не допустив державного виконавця до проведення виконавчих дій або перешкоджав державному виконавцю у його вільному доступі до житла.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що дане подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О. про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: