Ухвала

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 522/15340/18

провадження № 61-9885ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до прокуратури міста Києва, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2019 року Державна казначейська служба України звернулася через засоби поштового зв?язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України, і особа, яка подала касаційну скаргу, не порушує питання про його поновлення.

Оскаржена постанова Одеського апеляційного суду прийнята судом

16 квітня 2019 року. Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року. Касаційна скарга Державної казначейської служби України здана до поштового відділення 24 травня 2019 року, що підтверджується відтиском штемпеля на поштовому конверті. Тобто з пропуском, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 23 травня

2019 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні докази.

Крім того, касаційна скарга подана з порушенням вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України.

За змістом пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України укасаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У касаційній скарзі заявниками не зазначено повне найменування всіх учасників справи та їх місцезнаходження, а саме третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином, заявнику потрібно надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням місця проживання або місцезнаходження всіх учасників справи та надати копії уточненої касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Касаційна скарга також не оплачена судовим збором.

У касаційній скарзі Державною казначейською службою України заявлено клопотання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Клопотання мотивовано тим, що Державна казначейська служба України утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування за затвердженим кошторисом для фінансування власної установи. Кошторисні призначення для сплати судового збору на 2019 рік Державній казначейській службі України передбачені, але такі кошти розділені на 12 частин, асигнування на проплату судового збору відкриваються щомісячно, а також заявник посилається на кількістю справ, що потребують оскарження при здійсненні функцій захисту інтересів держави.

Частиною першою стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до вимог вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України не свідчить про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

Виходячи з викладеного, зазначені Державною казначейською службою України підстави для звільнення чи відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги не можуть вважатися достатньою підставою для такого звільнення чи відстрочення, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Отже, заявнику слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що

у серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовними вимогами майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції становить 26 430,00 грн ((1 762,00 грн х 5) х 3), судовий збір за подання касаційної скарги становить 52 860,00 грн (26 430,00 грн х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній казначейській службі України в задоволенні клопотання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило