Справа № 2-15/2003
Провадження № 22-ц/4808/694/19
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

за участю представників відділу ДВС Жигалюка І.В., Греджука О.В., заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Яремчанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, за апеляційною скаргою головного державного виконавця Яремчанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ухвалу Верховинського районного суду, постановлену суддею Бучинським А.Б. 29 березня 2019 року в смт. Верховина,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії (рішення) головного державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Гуменюка В.В.

Скаргу обґрунтовано тим, що постановою державного виконавця Гуменюка В.В. від 05.03.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-15, виданого 18 червня 2004 року Верховинським районним судом про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів, закінчено у зв`язку із неможливістю виконання рішення суду без участі боржника на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Так, підставою для закінчення виконавчого провадження державний виконавець вважає неможливість виконання рішення суду без участі боржника, що не може бути підставою закінчення виконавчого провадження без його реального виконання.

Внаслідок таких дій на даний час продовжуються поховання на території закритого кладовища, і сільська рада ніяким чином не реагує на такі протиправні дії. Ним повідомлено державного виконавця про невиконання судового рішення Татарівською сільською радою із проханням застосувати відповідну заборону на вчинення таких дій. Вказані обставини державним виконавцем не враховано та вкотре прийнято необґрунтовану та незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження, чим порушено його конституційне право на повне, реальне і фактичне виконання судового рішення.

Просив визнати дії головного державного виконавця Яремчанського міського відділу державного виконавчої служби Гуменюка В.В. неправомірними. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2019 року ВП №52821518 по виконанню виконавчого листа №2-15 від 18.06.2014 року, виданого 18 червня 2004 року Верховинським районним судом, про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів. (а.с.114-116)

Ухвалою Верховинського районного суду від 29 березня 2019 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2019 ВП № 52821518 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-15, виданого 18 червня 2004 року Верховинським районним судом, про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів (а.с.155-156).

Не погодившись з ухвалою суду головний державний виконавець Яремчанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою, а обставини, викладені в ній такими, що не відповідають дійсності. Державним виконавцем вжито усіх передбачених законом заходів, направлених на забезпечення виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003, визначеними ст. ст. 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчать постанови державного виконавця від 18.09.2018 року та 11.02.2019 року та витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні за фактом невиконання вимог державного виконавця та рішення суду. Тому після вжиття всіх заходів, передбачених чинним законодавством, державним виконавцем обгрунтовано винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги відмовити (а.с.172-175).

У відзиві ОСОБА_1 зазначає, що у даному випадку державний виконавець тричі безпідставно, формально та незаконно закінчує виконавче провадження, не прийнявши належні міри по реальному та повному виконанню судового рішення. Даними незаконними діями державний виконавець зневажає Верховинський районний суд та Європейський суд з прав людини, яким винесено рішення по справі №42488/02 від 04.09.2014 року, за яким судом визнано порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із-за невиконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року. Судом правильно зазначено, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, передчасно закінчив виконавче провадження незважаючи на те, що судове рішення не виконано реально та у повному обсязі. При цьому державний виконавець навіть не звертався до суду з заявою про роз`яснення про порядок виконання судового рішення, а відповідно на свій розсуд, застосовуючи вибіркові норми чинного законодавства, незаконно та безпідставно закінчує виконавче провадження, при цьому фактично не виконавши рішення суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників відділу ДВС Жигалюка І.В. та Греджука О.В., заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Верховинського місцевого районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2003 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним рішення сесії сільської ради від 03.07.2003 року в частині затвердження генерального плану забудови села, генеральний план забудови села в частині віднесення самовільно облаштованого кладовища на території колишніх гаражів Ворохтянського лісокомбінату, як існуючого, рішення архітектурно містобудівної ради управління містобудування та архітектури від 13.03 2003 року в частині погодження генерального плану забудови території села Татарів, зобов`язано сільську раду закрити новооблаштоване кладовище. Стягнуто з Татарівської сільської ради в користь ОСОБА_1 . 25 000 грн моральної шкоди. (а.с.117-120)

На виконання рішення Верховинського районного суду 18 червня 2004 року Верховинським районним судом видано виконавчий лист за №2-15 про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.

Постановою головного державного виконавця Гуменюка В.В. від 05.03.2019 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-15, виданого 18.06.2004 Верховинським районним судом про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів закінчено у зв`язку із неможливістю виконання рішення суду без участі боржника на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.122).

Про факт невиконання Татарівською сільською радою рішення суду ОСОБА_1 доведено до відома у письмових заявах, адресованих державному виконавцю та начальнику Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби, зокрема повідомлено про продовження поховань та прохання застосувати дієвий захід - заборонити сільській раді видавати свідоцтва про смерть та зобов`язати передати журнал реєстрації смертей с. Татарів до Яремчанського міського відділу реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується заявами ОСОБА_1 від 14.10.2018 року,18.01.2019 року та 05.03.2019 року. У листах ОСОБА_1 повідомляє про те, що поховання жителів с.Татарів на кладовищі, яке підлягає закриттю, відбулись з 25.02.2018 року до 04.03.2019 року (23 поховання станом на 05.03.2019 року), незважаючи на судові рішення про закриття кладовища. (а.с.123-125).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року постанову державного виконавця від 13 червня 2017 року, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-15, виданого 18 червня 2004 року Верховинським районним судом про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів закінчено, визнано протиправною та скасовано. (а.с. 126-128)

На виконання вимог державного виконавця щодо виконання рішення суду Татарівською сільською радою №118-27/2018 від 13.02.2018 року та 31.05.2018 року згідно рішень закрито новооблаштоване кладовище на території гаражів, контроль за виконанням даного рішення залишено за сільським головою, постійною депутатською комісією з розгляду земельних питань, містобудування і екології та комісією з благоустрою населеного пункту села Татарів (а.с. 9, 17).

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області визнано дії головного державного виконавця Яремчанського міського відділу ДВС Гуменюка В.В. неправомірними. Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2018 року ВП № 52821518 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-15, виданого 18 червня 2004 року Верховинським районним судом про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів (а.с.129-132).

14 вересня 2018 року державним виконавцем складено акт про те, що при виїзді в с.Татарів на новооблаштованому кладовищі на території гаражів виявлено нові поховання (а.с.177).

Як наслідок постановою головного державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Гуменюком В.В. від 18.09.2018 ВП № 52821518 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-15, виданого 18.06.2004 Верховинським районним судом, за невиконання виконавчого листа накладено на боржника Татарівську сільську раду штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн (а.с.179).

08 лютого 2019 року державним виконавцем повторно складено акт аналогічного змісту про те, що при виїзді в с.Татарів на новооблаштованому кладовищі на території гаражів виявлено нові поховання (а.180).

11 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі у розмірі 10200 грн (а.с.182).

Цього ж дня державним виконавцем надіслано повідомлення до Яремчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Татарівської сільської ради, на що отримано відповідь, що слідчим відділенням Яремчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні за фактом невиконання законних вимог державного виконавця та рішення Верховинського районного суду. Даний факт також підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.186).

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження», встановивши, що державним виконавцем не вжито усіх передбачених законом заходів, направлених на забезпечення виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003, і жодних доказів, які б спростовували доводи сторони заявника, головним державним виконавцем суду не представлено, дійшов висновку, що закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення, що є підставою для задоволення скарги та визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Сторони виконавчого провадження, відповідно до ст. 447 ЦПК України, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа передбачені у статті 40 зазначеного Закону.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ч.1 та 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (див. рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), N 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N 29508/04, від 07 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (див. рішення у справі "Шмалько проти України" (Shmalko v. Ukraine), N 60750/00, пункт 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Враховуючи наведене, закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення (правова позиція, висловленою Верховним Судом 16.01.2018 у справі № 520/17779/14-ц).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012) і право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_690) (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року (980_086), серія А, № 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". До того ж ЄСПЛ уже прийняв цей принцип у справах щодо тривалості судового провадження (див. останні рішення у справах "Ді Педе проти Італії" (Di Pede v. Italy) та "Заппія проти Італії" (Zappia v. Italy) від 26 вересня 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-IV, c. 1383 - 1384, п. 20 - 24 та с. 1410 - 1411, п. 16 - 20 відповідно).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява № 18966/02) ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (994_535) (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії" (980_045), заява № 59498/00, параграф 40, ЄСПЛ 2002-III; "Ясіуньєне проти Латвії", заява № 41510/98, параграф 45, 6 березня 2003 року).

У справі "Глоба проти України" Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії" (Comingersoll S.A. v. Portugal) [ВП], заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV). Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» ("…"), заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Під час розгляду зазначеної скарги встановлено, що органом місцевого самоврядування ігнорується судове рішення у спосіб його невиконання.

Відповідальність за невиконання судового рішення (як адміністративна, так і кримінальна) не може замінювати самого його виконання, оскільки не відновлює в повній мірі право на справедливий суд, а носить лише характер додаткової юридичної відповідальності за невиконання судового рішення.

Таким чином, при вирішенні даної скарги в силу положень статті 10 ЦК України та статті 3 ЦПК України слід застосувати положення міжнародного договору як джерела права - Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права на справедливий суд.

Слід зауважити, що зобов`язання сільської ради про закриття новооблаштованого кладовища, згідно рішення суду, є похідним від скасування генерального плану забудови населеного пункту. Державний виконавець не використав можливість на звернення до суду за роз`ясненням рішення або із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання, а у межах розгляду цих питань могло бути перевірено чи затверджувався боржником інший генеральний план села і чи визначено інше місце облаштування кладовища.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому ухвалу слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 383-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Яремчанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Верховинського районного суду від 29 березня 2019 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський