Справа № 727/458/19
Провадження № 4-с/727/76/19
У Х В А Л А
15 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді Слободян Г.М.
за участю секретаря судових засідань Ільчука М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишина Галина Михайлівна, на неправомірні дії посадової особи органу державної виконавчої служби, -
Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці, суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишина Г.М., із скаргою на неправомірні дії посадової особи органу державної виконавчої служби, мотивуючи скаргу тим, що 20.01.2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №23797705 на виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці № 2-272/2010, виданого 18.01.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 1 280 340,00 грн. 21.12.2018 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.41 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підставі того, що ОСОБА_1 не пред`явлено виконавчий документ за відновленим виконавчим провадженням. Постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2018 року він отримав 08.01.2019 року. Проте, Закон України «Про виконавче провадження» ст. 41 ч.2 передбачає закінчення виконавчого провадження тільки у випадку, коли стягувач, якому повернуто виконавчий документ не пред`явив його до виконання в місячний строк з надходження постанови про відновлення виконавчого провадження. Стягувачу з моменту відкриття виконавчого провадження виконавчий документ не повертався, у зв`язку з чим вважає дії державного виконавця в частині винесення постанови від 21.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження неправомірними, а саму постанову такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить скаргу задовольнити.
Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишина Г.М. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянутив її відсутність, вважає скаргу необгрунтованою та просить відмовити в задоволенні скарги.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом, належними доказами по справі встановлено, на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебувало виконавче провадження №23797705 стосовно боржника - ОСОБА_2
У відповідності до ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.03.2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Антишиної Г.М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2016 року по виконавчому провадженню №23797705 (а.с.49-50).
Постановою про передачу виконавчого документа від 03.11.2017 року, виконавче провадження №23797705 з Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відповідно до: Наказу Міністерства юстиції України від 04.08.2017 року №2492/5 Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області реорганізовано шляхом поділу на Перший відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та Третій відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстииії у Чернівецькій області.
Заступник начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальник Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Малим О.В. постановою від 20.10.2017 року зобов`язав передати виконавчі провадження, які перебувають на примусовому виконанні у Чернівецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області для подальшого виконання Другому відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, відповідно до територіальної підвідомчості вказаних відділів затвердженої наказом Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 20.10.2017 р. №157/5 передано на виконання до Відділу.
Оскільки стягувачем ОСОБА_1 станом на 21.12.2018 року не було пред`явлено до виконання виконавчий лист за №2-272/10 виданий 18.01.2011 року, 21.12.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з підстав передбачених ст.41 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Згідно п.13. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в статті 74 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
У відповідності до ст.74 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).
У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У відповідності до вимог ст.82 ч.1, 2, 4, 5, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 451 ч.3 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
За таких обставин, суд вважає, що постанова головного державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Антишиної Г.М. від 21.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження - прийнята відповідно до закону, в межах повноважень посадової особи органу державної виконавчої служби, право заявника не було порушено, оскільки станом на 21.12.2018 року стягувачем ОСОБА_1 не було пред`явлено до виконання виконавчий лист за №2-272/10 виданий 18.01.2011 року по відновленому 15.05.2017 року виконавчому провадженню, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 6, 11, 18, 74, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451 ЦПК України, -
В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишина Галина Михайлівна, на неправомірні дії посадової особи органу державної виконавчої служби, зокрема: визнання дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Антишиної Галини Михайлівни в частині винесення 21.12.2018 року постанови про закінчення виконавчого провадження - неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, яка винесена 21.12.2018 року головним державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Антишиною Галиною Михайлівною - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Слободян Г.М.