КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/7177/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Журби С.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути зі ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 29 999 грн. 81 коп. в рахунок відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» різницю між вартістю завданого матеріального збитку і виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 3 642 грн. 68 коп. та з відповідачів - судовий збір пропорційно до розмірів задоволених позовних вимог.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 26.10.2018 року, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 37 820 грн. 48 коп., як суму збитків, завданих ДТП, судовий збір та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18.09.2017 року о 19 год. 17 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Renault Megane» ( д.н.з. НОМЕР_1 ) по вулиці Соборній, 130 в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_1

Внаслідок зіткнення останній отримав механічні пошкодження. Так, зокрема, були пошкоджені передні праві, задні праві двері, петлі дверей, ручка дверей передніх правих, задня права боковина, шина заднього правого колеса, арка заднього правого колеса, задній правий підкрилок.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.10.2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 13.10.2017 року вказана постанова набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за страховим полісом АК 4953598. На підставі звіту №186178 від 19.09.2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відшкодувало на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 20 618,74 грн. Згідно висновку експертизи №03/03, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження при ДТП приймається рівною 57 239 грн. 22 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 складає 34 380 грн. 86 коп. станом на 26.03.2018 року.

Позивач виходив з того, що розмір страхового відшкодування, який був виплачений ПрАТ «ПЗУ Україна» складав 20 618 грн. 74 коп., в той час як вартість матеріального збитку, за винятком ПДВ, обрахована відповідно до висновку експертизи №03/03 складає 27 504 грн. 68 коп.

Протокольною ухвалою суду від 05.03.2019 року було прийнято відмову позивача від позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», оскільки відповідач виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 20 618 грн. 74 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 березня 2019 року відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути зі ОСОБА_2 на його користь 37 820 грн. 48 коп. збитків, завданих ДТП, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640 грн. та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 4 183 грн. (3500 грн. за оплату послуг експерта та 683 грн. за оплату повідомлення ОСОБА_4 про проведення огляду автомобіля.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_3 ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

18.09.2017 року о 19 год. 17 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Renault Megane» (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вулиці Соборній , 130 в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області порушила п.16.11 Правил дорожнього руху України, а саме: не надала перевагу в русі, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_3 ) (водій ОСОБА_1 ).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.10.2017 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.6).

Вказаною постановою встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_3 ) отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 4953598, який є діючим на момент ДТП. При цьому, в судовому засіданні сторони погодили суму ліміту відповідальності в розмірі 100 тис. грн.

Встановлено, що відповідно до Звіту №186178 від 19.09.2017 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_3 ), складеного ОСОБА_7 , вартість матеріального збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 23 027,29 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту становить 32 731,55 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 23 027,29 грн., а вартість відновлювального ремонту становить - 57 239,22 грн. (а.с.21).

Відповідно до листа представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» позивачу було виплачено страхове відшкодування з урахуванням зносу та без врахування ПДВ в розмірі 21 268,74 грн. (а.с.20).

Згідно з висновком судового експерта Новоселецького В.А. №03/03 від 26.03.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_3 ) внаслідок його пошкодження при ДТП склала 34 380,86 грн. (а.с.182-185).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

За п.3 ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

При вирішення справи судом була вірно врахована правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за №14-176цс18, за висновком якої, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

З урахуванням ст.1194 ЦК України відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Враховуючи викладене суд вважав, що так як на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з ліміту відповідальності 100 тисяч грн., що не перевищує розміру відновлювального ремонту авто позивача, тому були відсутніми підстави для стягнення коштів з винуватця ДТП - відповідача ОСОБА_6

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу була виплачено страхове відшкодування в сумі 21 268 грн. 74 коп. з урахуванням зносу та за мінусом податку на додану вартість.

Так, 19.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про пошкодження транспортного засобу «CHEVROLET» (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ) під час дорожньо-транспортної пригоди 18.09.2017 року.

Дану заяву було прийнято Страховиком до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б давали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування.

Відповідно ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулася до СОД Абрамкін Б.П. з проханням про проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «CHEVROLET» (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ).

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» отримало від СОД Абрамкін Б.П . Звіт №186178 від 19.09.2017 ооку про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КГГЗ.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» враховуючи Звіт №186178 та інші документи по справі склало страховий акт N9UA097/L01/01 від 18.10.2017 року та розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі якого було виплачене страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 в сумі 21 268,74 грн. в урахуванням зносу та за мінусомподатку на додану вартість.

Страховиком у листі (а.с.20) було зазначено, що в разі надання йому (Страховику) акту виконаних робіт з податком на додану вартість, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» розгляне питання про доплату суми ПДВ.

Центром врегулювання збитків ПрАТ СК «ПЗУ Україна» розглянуто було всі матеріали, які були долучені до заяви, а сааме, копію звіту №34501 від 05.10.2017 року та копію рахунку-фактури №СЧ-0002986 від 22.09.2017 року.

При тому було зазначено, що в копії рахунку-фактури №СЧ-0002986 від 22.09.2017 року не вказано, на який саме транспортний засіб виписана зазначена рахунок-фактура, а в копії звіту №34501 від 05.10.2017 року та наданій до звіту калькуляції відсутні каталожні номери запчастин, які підлягають заміні та підтвердження складників іншого виробництва відсутні, що вказує на те, що звіт №34501 виконаний всупереч встановленої методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерства України, Фонду Державного майна України від 24 листопада 2003 року за №142/5/2092.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.22 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Розпорядженням №3470 від 29 грудня 2015 року Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Згідно з п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

За ст.9 цього ж Закону Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №1074/8395 від 24 листопада 2003 року.

Пунктом 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 року №142/52092, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу.

Проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: