ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 травня 2019 року

м. Харків

справа № 646/6674/16-ц

провадження № 22ц/818/481/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року в складі судді Журавель В.А.,

у с т а н о в и в:

В чевні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада (далі - ХМР), про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки загальною площею 0,0012 га, розташованої у АДРЕСА_1 на підставі договору оренди землі від 23 вересня 2014 року, реєстраційний № 215/14 від 14 листопада 2014 року. Зазначена земельна ділянка орендується нею з 27 березня 2006 року відповідно до договору оренди землі, укладеного на підставі рішення Харківської міської ради від 06 липня 2005 року. 28 квітня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу металевих конструкцій у вигляді торгівельного кіоску, однак відповідач зазначений кіоск зі спірної земельної ділянки не прибрав та неправомірно користується нею. Згідно відповіді голови адміністрації Червонозаводського району Харківської області від 18 травня 2016 року, у торгівельному павільйоні на АДРЕСА_1 торгівельну діяльність здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_3 . Жодних договорів, які б надавали ОСОБА_2 або ОСОБА_3 право користування спірною земельною ділянкою, позивач не укладала.

Посилаючись на зазначені обставини, збільшивши позовні вимоги, позивач просила суд зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити шляхом демонтажу тимчасових споруд та приведення до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) загальною площею 0,0012 га, у тому числі під забудовою 0,0004 га, інших угідь 0,0008 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року в складі судді Журавель В.А. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити шляхом демонтажу тимчасової споруди та приведення до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,0012 га, у тому числі під забудовою 0,0004 га, інших угідь 0,0008 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5 296 грн. 33 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не може у повній мірі користуватися земельною ділянкою, яка була надана їй в оренду власником, у зв`язку із тим, що на ній розташований торгівельний кіоск, належний ОСОБА_2 , у якому здійснює торгівельну діяльність ОСОБА_3 , а тому суд виходив із наявності правових підстав для часткового задоволення позову.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме про те, що торгівельний кіоск, який належить ОСОБА_2 , знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення касаційного суду мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, не надав належну правову оцінку умовам договору оренди землі та договору купівлі-продажу металевих конструкцій у вигляді торгівельного кіоску, технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а також наявності або відсутності у відповідача прав користування землею. Взявши за основу лише ту обставину, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про власника торгівельного кіоску, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, апеляційний суд не перевірив та не встановив, чи відносяться металеві конструкції у вигляді торгівельного кіоску до нерухомого майна, чи повинна інформація про власника металевої конструкції у вигляді торгівельного кіоску міститися у зазначених реєстрах, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 417 ЦПК України).

30 травня 2018 року Волинська Яна Ігорівна - представник ХМР подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалити законне і обгрунтоване рішення.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не може в повній мірі здійснювати користування земельною ділянкою, яка була їй надана в оренду ХМР, у зв`язку з тим, що на ній розташований торгівельний кіоск, належний ОСОБА_2 , і в якому здійснює торгівельну діяльність ОСОБА_3 Крім того, відповідачі користуються спірною земельною ділянкою без оформлення такого права, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

23 січня 2019 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 відповідно до договору оренди землі від 27 березня 2006 року, укладеного на підставі рішення ХМР від 06 липня 2005 року, передано у користування земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) загальною площею 0,0012 га: під забудовою 0,0004 га, інших угідь 0,0008 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому право оренди даної земельної ділянки ОСОБА_1 поновлювалось: рішенням ХМР від 22 вересня 2010 року № 238/10 та рішенням ХМР від 22 грудня 2010 року № 26/10.

Останнім рішенням ХМР право оренди зазначеної земельної ділянки було поновлено на три роки з моменту державної реєстрації договору оренди землі. Зазначено, що договір оренди землі від 12 вересня 2009 року № 85 втрачає чинність з дня реєстрації нового договору оренди з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 На підставі зазначеного, 23 вересня 2014 року було укладено договір оренди землі строком на три роки.

28 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу металевих конструкцій у вигляді торгівельного кіоску, розміром 4 м. х 2,9 м. х 3 м., який розташований на зазначеній земельній ділянці: АДРЕСА_1.

З відповіді голови адміністрації Червонозаводського району м. Харкова від 18 травня 2016 року слідує, що на вказаній земельній ділянці у торгівельному павільйоні підприємницьку діяльність здійснює фізична особа-підприємець

ОСОБА_3.ОСОБА_3. використовує металеву конструкцію у вигляді торгівельного кіоску, розміром 4 м. х 2,9 м. х 3 м., на підставі договору позички від 31 грудня 2015 року, укладеного із ОСОБА_2

Відповідно до статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою, другою статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пункту 1 договору оренди землі, укладеного 23 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ХМР, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 2 договору оренди землі передбачено, що в оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1 ) загальною площею 0,0012 га: під забудовою 0,0004 га, інших угідь 0,0008 га.

Згідно з пунктом 3 зазначеного договору оренди землі на земельній ділянці знаходиться об`єкт інфраструктури - кіоск (т. 1, а. с. 4-6). Відповідно до даних технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (кадастровий номер НОМЕР_1 ) (т. 1, а. с. 172) площа кіоску, який розміщений на цій земельній ділянці, становить 4 кв. м., прибудинкова територія 8 кв. м., розмір самої земельної ділянки становлять 12 кв. м. (4 м. х 2,96 кв. м.).

Відповідно до пункту 1 договору купівлі-продажу металевих конструкцій у вигляді торгівельного кіоску, укладеного 28 квітня 2014 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), продавець продає, а покупець приймає у власність металеві конструкції у вигляді торгівельного кіоску розміром 4 м. х 2,9 м. х 3 м., та сплачує за них визначену грошову суму. На день укладення цього договору зазначені металеві конструкції були розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 24). Розмір переданої у власність ОСОБА_2 металевої конструкції згідно умов договору купівлі-продажу (4 м. х 2,9 м.) майже співпадає з розміром земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі (4,06 м. х 2,96 м.).

Відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2018 року в складі суддів Пилипчук Н.П., Кругової С.С., Маміної О.В. було задоволено клопотання ОСОБА_2 По справі призначена земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Згідно з Висновком судової земельно-технічної експертизи № 19229, складеним 14 грудня 2018 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Осипенко К.О. , фактично металеві конструкції у вигляді кіоску, що належать ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2014 року, не розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасник справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у суду першої інстанції не було.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший, четвертий частини першої статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмови в позові ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір в розмірі 606 грн. 32 коп. за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 документально підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 12 т. 2).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, сума в розмірі 606 грн. 32 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. п. 1, 4, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 606 грн. 32 коп. (шістсот шість грн. 32 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 10 трав ня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова