ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2281/19 Справа № 203/3115/17 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ЖБК №85 «Кировец» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 /а.с. 2-5/.

Позов обґрунтовано тим, що ЖБК №85 «Кировец» є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного загального майна житлового будинку по АДРЕСА_1, є балансоутримувачем будинку та несе експлуатаційні витрати з утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування, теплопостачання в житлові та допоміжні приміщення споживачів, оплати обслуговуючому персоналу та інш. Відповідачка ОСОБА_1 не є членом кооперативу, але є власником квартири АДРЕСА_1. Житлово-будівельний кооператив не утворює тарифи, а кожного місяця підраховуються фактичні витрати за місяць та після їх затвердження правлінням кооперативу, бухгалтером виконується нарахування внесків на всі квартири.

Відповідач свої обов'язки в повному обсязі не виконує та не вносить плату за житлово-комунальні та інші послуги, в неї утворилась заборгованість за період з 01.04.2013 року по 01.08.2017 року в сумі 23176 грн. 28 коп. В добровільному порядку вказана заборгованість відповідачкою не сплачена. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 23176 грн. 28 коп., а також у відповідності до ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 17329 грн. 20 коп. та три відсотки річних в сумі 1640 грн. 45 коп., а всього стягнути 42145 грн. 93 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року зазначений вище позов задоволено частково /а.с.219-222/.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК №85 «Кировец» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з квітня 2013 року по липень 2017 року в сумі 23176 грн. 28 коп.

В задоволенні позову в іншій частині суд відмовив. Вирішив питання судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не проживає в квартирі АДРЕСА_1. Крім того, судом було встановлено, що у відповідачки відсутня заборгованість, оскільки заборгованість було погашена іншими споживачами, за рахунок авансових внесків /а.с.224-229/.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.1995 року є власником квартири АДРЕСА_2. Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.50/.

Житлово-будівельний кооператив №85 «Кировец» зареєстрований як юридична особа 12.03.1969 року, з місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_1 є власником та балансоутримувачем будинку та його прибудинкової території.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов'язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не проживає у квартирі НОМЕР_1 у будинку, балансоутримувачем якого є ЖБК "Кировец", оскільки відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України на неї, як на власницю майна, покладено обов'язок утримувати це майно у належному стані. А згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Посилання апелянта про відсутність укладеного у визначеному законом порядку між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки сам по собі факт неукладення такого договору не звільняє відповідача, як споживача, від обов'язку здійснювати оплату вартості отриманих житлово-комунальних послуг.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розрахунок складений неналежним чином, зокрема з його змісту неможливо встановити, які саме житлово-комунальні послуги отримувала відповідач, в якому об'ємі, відповідно до яких тарифів було нараховано плату за надані послуги, з огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» передбачено, що тарифи на комунальні послуги суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих планованих витрат на їх виробництво з урахуванням планованого прибутку.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначений ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.6.1 статуту Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, кошти та інші ресурси. Джерелами формування коштів кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів; майно, добровільно передане кооперативу його членами; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб; внески на проведення ремонту житлового будинку; внески на обслуговування будинку та прибудинкової території; інші надходження, не заборонені чинним законодавством.

Згідно п.6.3 статуту внески на технічне обслуговування будинку і прибудинкової території вносяться в розмірах, необхідних для покриття фактичних витрат кооперативу, пропорційно загальній площі квартир, які належать власникам.

ЖБК «Кировец» укладає договори з усіма постачальниками комунальних послуг, згідно яких бере на себе зобов'язання щодо нарахування вже затверджених тарифів та перерахування коштів за отримані мешканцями послуги. Уся дана інформація є в засобах масової інформації, на сайтах виконкомів районних рад та інших джерелах.

Таким чином позивач не є особою, яка формує та затверджує ціни/тарифи та здійснює розрахунок житлово-комунальних послуг, у т.ч. послуг з вивозу сміття, газопостачання, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії та інш., на підставі відповідних договорів з постачальниками/виконавцями послуг на підставі засобів обліку, договірних цін та фактично понесених витрат, які щомісячно розподіляються між власниками квартир у будинку пропорційно загальної площі квартир, як це передбачено статутом та п.3 протоколу зборів членів кооперативу від 28.05.2008 року.

Також до складу витрат на утримання будинку та прибудинкової території позивачем включаються та аналогічним чином розподіляються витрати на заробітну плату персоналу та видатків на заробітну плату, яка нараховуються відповідно до мінімального розміру заробітної плати, встановленим законодавством та включає в себе заробітну плату голови правління - 0,5 штатн. од.; бухгалтера - 1 штатн. од.; паспортиста - 0,1 штатн. од.; двірника - 0,8 штатн. од.; прибиральника - 0,5 штатн. од.; ліфтера - 0,5 штатн. од.; казначея - 0,1 штатн. од.; персоналу по внутрішньобудинковим мережам - 0,5 штатн. од.

Перевіряючи розрахунки заборгованості за житлово-комунальні послуги, колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок є обґрунтованим та проведеним відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров