Справа № 128/2437/18
Провадження № 22-ц/801/411/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 рокуСправа № 128/2437/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Оніщука В.В., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

відповідачі: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінпромхолод»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань № 2 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Ан О.В. у залі суду в місті Вінниця,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпромхолод» (далі - ТОВ «Вінпромхолод») про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що 11 серпня 2017 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «Вінпромхолод» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де страхувальником вказаний ОСОБА_3

20 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volkswagen Touareg номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Tiguan номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн.

Із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся власник автомобіля Volkswagen Tiguan номерний знак НОМЕР_2.

На виконання своїх зобов'язань страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Tiguan номерний знак НОМЕР_2 страхове відшкодування в розмірі 5 832,79 грн.

Посилаючись на положення п.п. 38.1.1., 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та право страхувальника на відшкодування збитків в порядку регресу, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Вінпромхолод» страхове відшкодування в сумі 5 832,79 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року у задоволенні позову ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 5 832,79 грн, зокрема не надано договору страхування, яким передбачена солідарна відповідальність страхувальника і особи, за яку страховик здійснював страхування транспортного засобу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позов ТДВ СК «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2019 року, урахуванням обставин справи, справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем неподільності регресної вимоги. Суд, встановивши факт ДТП, правомірність страхового відшкодування, відмовив в задоволенні позовних вимог до страхувальника та винної у ДТП особи.

Відзив відповідачів на апеляційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи встановлені судом

12 серпня 2017 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «Вінпромхолод» за ОСОБА_3 укладено поліс НОМЕР_3 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, об'єктом страхування визначено транспортний засіб Volkswagen Touareg номерний знак НОМЕР_1. Строк дії полісу з 12 серпня 2017 року до 11 серпня 2018 року (а.с.25).

Вказаний транспортний засіб страховик прийняв на страхування на випадок заподіяння шкоди третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

20 листопада 2017 року біля 17 год. 28 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volkswagen Touareg номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку по вул. Бевза, 34 у м. Вінниці, залишив автомобіль, не вжив заходів, допустив його самовільний рух, унаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Tiguan номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце ДТП, чим порушив п. п. 15.12, 2.10а ПДР.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн (а.с. 30).

02 травня 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі заяви постраждалого власника пошкодженого автомобіля Volkswagen Tiguan номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4, сплатило останній 5 832,79 грн страхового відшкодування (а.с.45-47).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З вступної частини постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року слідує, що ОСОБА_3 працює у ТОВ «Вінпромхолод».

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року із змінами, так і в пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року зазначено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Обов'язковими умовами для покладення матеріальної відповідальності за завдану працівником шкоду на роботодавця згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України є доведеність перебування останніх у трудових відносинах та виконання особою, яку визнано винною, трудових обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Разом з тим будь-яких доказів на підтвердження виконання ОСОБА_3 трудових (службових) обов'язків відповідачами не надано.

У справі встановлено та не оспорюється, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 5 832,79 грн згідно заяви потерпілого.

Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

У полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 в графі страхувальник зазначено ТОВ «Вінпромхолод» за ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1.1 частини 1 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Пунктом 1.4 частини 1 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно із пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі.

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Оскільки докази того, що відповідачі перебувають між собою у трудових відносинах відсутні, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування, а відтак набув право стягнення в порядку регресу з ОСОБА_3 5 832,79 грн страхового відшкодування, як з винуватця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 листопада 2017 року, та особи, яка після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишила місце пригоди.

Окрім цього, при вирішенні спору, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим при визначенні юрисдикційної належності справи, окрім предмета спору, приймається до уваги також його суб'єктний склад.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 20 ЦПК України).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, спір між двома суб'єктами господарювання повинен вирішуватися за правилами іншого виду судочинства (господарського), оскільки солідарне стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з відповідачів за встановлених судом обставин є неможливим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 14-497цс18 від 05 грудня 2018 року.

За викладених обставин та з мотивів, передбаченими указаними нормами матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що справа в частині позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ТОВ «Вінпромхолод» підлягає закриттю, адже спір між юридичними особами не може розглядатися в порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду за правилами господарського процесуального закону.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем позовних вимог, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача страхового відшкодування та закриття провадження в справі в частині вимог до ТОВ «Вінпромхолод».

Щодо судових витрат

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із платіжним дорученням № ID-109248 22 серпня 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплачено 1 762 грн судового збору за подання позовної заяви, а згідно із платіжним дорученням №ID-13713 від 27 грудня 2018 року сплачено 2 643 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 4 405 грн, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 5 832,79 грн страхового відшкодування.

Провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до Товариства з обмеженої відповідальністю «Вінпромхолод» закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 4 405 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

Підпис В. В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький