Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/2497/18
Провадження №2/440/844/2019
Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Коса І.Б.
за участю секретаря судового засідання - Дутки С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буську без фіксації технічним засобом «Камертон» цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не зявилась, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, а проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомляв. Відзиву на позовну заяву не надіслав.
Згідно вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Згідно вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
В силу положень ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року відповідачка ОСОБА_4 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала цього дня заяву, згідно якої отримала у позивача кредит в розмірі 4300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору повернення Кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати Позичальником та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобовязання Позичальником заборгованість його повністю погашається.
Згідно з п. 4.3 цього Договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому, день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).
На підставі п. 6.1 Кредитного договору за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів Кредитодавець має право нарахувати та стягувати з Позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15 процентів суми простроченого платежу.
Відповідно до п. 6.2 цього Договору Позичальник сплачує Кредитодавцеві штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобовязань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди у розмірі 10% несвоєчасно сплаченої суми; за невиконання п. 3.2.1 договору в розмірі 45% від суми кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням в розмірі 25% від суми кредиту, що використано не за цільовим призначенням; за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобовязань за договором у розмірі 10% від суми отриманого кредиту.
Згідно з п. 6.3 Кредитного договору в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту.
У звязку із порушенням відповідачем своїх боргових зобовязань перед позивачем, останній просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку.
Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено те, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобовязань, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком на загальну суму 43 811,82 грн.
Відтак, враховуючи наведене і те, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, такими, що підлягають до задоволення.
Крім того, з відповідачки в силу вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути у користь позивача судові витрати, понесені ним при предявленні цього позову до суду в розмірі 1762,00 грн. судового збору.
Ураховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи.
Відповідач: ОСОБА_1, Львівська область, Буський район, с. Хватів.
Повний текст рішення виготовлено: 01.04.2019 року.

Суддя: І. Б. Кос