Справа № 152/1693/18
Провадження № 22-ц/801/705/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Соколовська Т. О.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуСправа № 152/1693/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства,

за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Соколовська Т. О., дата складання повного тексту ухвали 13 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (далі - ДЕІ у Вінницькій області) звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що чинним законодавством, яким визначаються повноваження такого державного органу, як Державна екологічна інспекція України чи її структурних підрозділів, не передбачено права на звернення до суду із позовом в інтересах інших осіб. Однак ДЕІ у Вінницькій області як орган державної влади звернулась у суд з позовом за захистом прав Рахнівсько - Лісової сільської ради, посилаючись на статтю 40 Закону України «Про рослинний світ» та статтю 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», які визначають за які порушення законодавства про рослинний світ та про охорону навколишнього природного середовища передбачена дисциплінарна, адміністративна, цивільно - правова або кримінальна відповідальність. Разом з тим, в силу вимог частини першої статті 56 ЦПК України ДЕІ у Вінницькій області не надала суду документів, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ДЕІ у Вінницькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ДЕІ у Вінницькій областіподано позов не в інтересах Рахнівсько - Лісової сільської ради, а самостійно, як державним органом в інтересах держави, в межах повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища. Інспекція має право самостійно подавати позовні заяви про стягнення збитків, завданих державі за порушення природоохоронного законодавства.

Зазначення в прохальні частині позову рахунок сільської ради обґрунтовується положеннями статті 47 Закону України «Про охоронну навколишнього природного середовища», згідно якої Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Місцевий суд помилково послався на постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 301/2060/16-ц, в якій йде посилання на відсутність права Інспекції подавати позовні заяви в інтересах інших осіб (сільської ради) за використанням та охороною земель на відповідній території сільської ради, яка не є аналогічною з даною справою.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилається, що до суду звернулись з позовом в інтересах держави, а не в інтересах сільської ради.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Залишаючи позов без розгляду з тих підстав, що чинним законодавством, яким визначаються повноваження такого державного органу, як ДЕІ України чи її структурних підрозділів, не передбачено права на звернення до суду із позовом в інтересах інших осіб, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

За змістом статті 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 5 Закону України «Про охоронну навколишнього природного середовища» передбачено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про охоронну навколишнього природного середовища» завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Згідно зі статтею 69 Закону України «Про охоронну навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про рослинний світ» державний контроль у галузі охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, місцевими державними адміністраціями, іншими уповноваженими на це органами виконавчої влади відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Положення про ДЕІ у Вінницькій області, затвердженої наказом ДЕІ у Вінницькій області від 22 листопада 2018 року № 249 (далі - Положення), Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до підпункту 9) пункту 2 розділу ІІ Положення до компетенції Інспекції належить охоронна, утримання і використання земельних насаджень.

Пунктом 6, 7 розділу ІІ Положення Інспекція розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних порушенням законодавства з питань, що належить до їх компетенції, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем в судах.

Отже ДЕІ у Вінницькій області як орган, що здійснює контроль за дотриманням фізичними особами вимог природоохоронного законодавства має право звертатися у суд з позовом про стягнення збитків, завданих державі порушенням вимог природоохоронного законодавства. Окрім цього, ДЕІ у Вінницькій областіподано позов не в інтересах Рахнівсько - Лісової сільської ради, а самостійно, як державним органом в інтересах держави, в межах повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Крім того, є безпідставним посилання суду на пункт 2 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки зі змісту позовної заяви не вбачається, що позивач звернувся до суду від імені іншої особи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищенаведене, при постановленні ухвали судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, тому аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області задовольнити.

Ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.