ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/503/19

Номер провадження 22-ц/816/2683/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого у м. Суми,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Збільшено розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішено аліменти стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили на користь матері ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, відповідач звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що позивач фактично просила збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Крім того, ОСОБА_1 послався на те, що є інвалідом ІІІ групи та за своїм фахом може працювати лише на 0,5 посади. Однак, суд, при розгляді питання про погіршення матеріального стану відповідача належним чином не врахував вказаної обставини і постановив рішення про зміну розміру аліментів. До того ж, відповідач послався на те, що позивач не довела того, що у неї відбулися зміни, які зумовлюють збільшення розміру аліментів, тому вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Разом з тим, на думку ОСОБА_1, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну розміру аліментів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 16 вересня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2011 року (а.с. 6).

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7).

Вищевказаним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

З пенсійного посвідчення, медичних довідок, виписок із медичної карти, товарних чеків про придбання медичних препаратів та довідки до акта огляду МСЕК вбачається, що відповідач є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням. При цьому, 25 травня 2017 року йому проведено широке висічення утвору шкіри спини (меланоми), у зв'язку з чим ОСОБА_1 проходив лікування у Сумському обласному онкологічному диспансері. Разом з тим, відповідно до даних довідки до акта огляду МСЕК від 09 липня 2018 року ОСОБА_1 за своїм фахом може працювати на 0, 5 посади (а.с. 20 - 32).

Згідно з довідкою Пенсійного фонду України від 25 січня 2019 року за № 122876 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Сумське об'єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності, середній розмір якої за листопад - грудень 2017 року склав 1474,50 грн. (а.с. 33).

Встановлено, що позивач займається підприємницькою діяльністю та надає перукарські послуги, що підтверджується даними, роздрукованими із мережі Інтернет (а.с. 39) та не спростовується позивачем.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції взяв до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, за своїм фахом може працювати на 0,5 посади, факт проживання дитини сторін разом з матір'ю, тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважав за можливе задовольнити позов та збільшити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 180 СК України йдеться про те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Зокрема, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач фактично просила збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Зокрема, звертаючись до суду з даним позовом, позивач визначилась, у який саме спосіб вона б бажала отримувати аліменти. При цьому, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не погоджується із зміною способу стягнення аліментів не заслуговують на увагу колегії суддів та не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду, виходячи із вищезазначеного.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки позивач не довела зміни матеріального стану, є необгрунтованими. Так, колегія суддів бере до уваги те, що положеннями СК України при зміні розміру аліментів враховуються і інші обставини, передбачені законом. Зокрема, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 грн. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому стягнутий рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2011 року розмір аліментів у сумі 500 грн. не є необхідним та достатнім для того, щоб забезпечити гармонійний розвиток дитини.

З урахуванням викладеного, не заслуговують на увагу колегії суддів і твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну розміру аліментів.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на його онкологічне захворювання шкіри не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на даний час стан здоров'я відповідача перебуває в процесі імунотерапії, а за висновком МСЕК він може працювати за фахом на 0,5 ставки. До того ж, матеріали справи не містять доказів про наявність на утриманні платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини або батьків.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни або скасування рішення суду.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Крім того, приймаючи до уваги, що ухвалою Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1152 грн 60 коп. до ухвалення судового рішення у даній справі, проте, матеріали справи не містять доказів про сплату судового збору у вищевказаному розмірі, тому за результатами апеляційного перегляду з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1152 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1152 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко