Справа № 686/798/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Приступи Д.І.

секретарів Стрілець С.В., Медвідь М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про стягнення заборгованості за договорами позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 183 348 грн.. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що ОСОБА_6, спадкоємцями якого є відповідачі, 7 листопада 1998 року позичив у нього 5 150 доларів США, що зафіксував в наданій розписці, без зазначення дати повернення боргу. 9 листопада 1998 року ОСОБА_6 додатково позичив у нього 1 000 доларів США, про що була видана розписка. 21 березня 1999 року, ОСОБА_6 позичив у нього 2 400 доларів США, про що те ж була видана боргова розписка. Всього було позичено 8 555 доларів США. Свої боргові зобовязання, згідно з розписками, боржник почав виконувати лише в 2016 році та станом на 17 червня 2017 року було повернуто 2 100 доларів США, про що були зроблені відповідні записи на звороті розписок. 22 червня 2017 року ОСОБА_6 помер, відтак, відтак позивач звернувся до відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_6, з позовною вимогою про повернення боргу відповідно до розписок та просить стягнути з них 183 348 грн., відповідно до курсу НБУ станом на момент подання позову, відповідно до успадкованих часток.

Позивач та його повноважний представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити.

Повноважний представник відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала через його необгрунтованість. Також просила застосувати наслідки пропуску позовної давності, стосовно розписки від 21 березня 1999 року.

Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, своїх повноважних представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду.

Повноважний представник третьої особи в судовому засіданні при розгляді справи покладався на думку суду та просив при прийнятті рішення врахувати інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його повноважного представника, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 7 листопада 1998 року, ОСОБА_6 взяв в борг у позивача 5 150 умовних одиниць, які зобовязувався повернути без зазначення дати повернення та відповідно до розписки від 9 листопада 1998 року, взяв в борг 1 000 умовних одиниць.

Відповідно до розписки від 21 березня 1999 року, ОСОБА_6 взяв в борг у позивача 9 200 грн. з зазначенням що це еквівалентно 2 400 умовним одиницям та зобовязувався повернути отримані в борг кошти протягом одного місяця.

Вказані обставини підтверджуються відповідними розписками та сторонами не оспорюються.

Станом на 17 червня 2017 року було повернуто 2 100 доларів США, про що були зроблені відповідні записи на звороті розписок від 7 листопада 1998 року та 9 листопада 1998 року.

22 червня 2017 року ОСОБА_6 помер. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_6. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

В звязку з тим, що ОСОБА_6 взяті на себе зобовязання не виконав, в звязку з цим позивач звернувся з відповідним позовом до його спадкоємців.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 не виконав у в повній мірі свої зобовязання з повернення грошових коштів ОСОБА_1.

Щодо стягнення заборгованості згідно розписок від 7 листопада 1998 року та 9 листопада 1998 року, то в цій частині до задоволення підлягає вимога про стягнення з відповідачів боргу в сумі 110 403 грн.. Враховується, що загальна сума за вказаними розписками, які містяться на одному аркуші, складає 6 150 доларів США, оскільки саме в доларах США позичалися кошти, що підтверджується відмітками про часткове повернення боргу та факт отримання коштів в борг саме в долларах США, не спростовано стороною відповідачів. Позивачем визнається факт погашення ОСОБА_6 заборгованості за даними розписками в сумі 2 100 доларів США. Таким чином, залишок заборгованості за розписками від 7 листопада 1998 року та 9 листопада 1998 року складає 4 050 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ, на день винесення рішення, складає 110 403 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по розписці від 21 березня 2019 року, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На думку суду, згідно даної розписки до стягнення підлягає сума в розмірі 9 200 грн., оскільки саме грошові кошти в такій сумі передавалися згідно змісту вказаної розписки.

Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

Заява представника ОСОБА_6, ОСОБА_5 про застосування позовної давності до вимог за розпискою від 21 березня 1999 року задоволенню, не підлягає, оскільки на думку суду, згідно змісту розписки не зрозумілий момент виникнення права вимоги у кредитора про виконання зобовязання.

Таким чином, до стягнення з відповідачів підлягає сума заборгованості в сумі 119 603 грн..

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 119 603 грн. заборгованості за доворами позики у розмірі частки успадкованого майна та в солідарному порядку 2 077,03 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.04.2019 року.

Суддя Д.І. Приступа