Дата документу 05.04.2019 Справа № 337/3824/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1547/19 Головуючий у 1-й інстанції: Нещеретна Л.М.
Є.У.№ 337/3824/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначала, що 29.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічсовим О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ «Ідея Банк» 55 200,67 грн. заборгованості за кредитним договором №Р32.210.71364 від 03.08.2015. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», зазначений у написі договір вона не укладала, кошти у розмірі 32 900 грн. від Банку не отримувала, письмова претензія кредитором їй не направлялася, зазначена у написі сума боргу не є безспірною, просила про задоволення позову.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис НМО №398130, вчинений 29.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Ідея Банк» з урахуванням витрат на вчинення нотаріального напису у розмірі 55 200,67 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові АТ «Ідея Банк» вказує, що виконавчий напис вчинено із дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат», між сторонами відсутній спір з приводу розміру заборгованості, який підтверджено належними і допустимими доказами, пеня нарахована в межах одного року, позичальник була належним чином повідомлена про наміри банку стягнути заборгованість у позасудовому порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй письмової вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що апеляційну скаргу підписано не уповноваженою особою, скарга не містить посилань на норми права, які судом першої інстанції було застосовано неправильно, доводи відповідача про відсутність спору щодо розміру боргу є необґрунтованими, строк нарахування пені перевищує один рік.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові з огляду на такі обставини.

За загальним правилом статей15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 рок за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц.

Визнаючи виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена у написі сума боргу є спірною, нарахування пені здійснено поза межами строку давності, відсутні належні і допустимі докази на підтвердження факту отримання позичальником листа вимоги від 15.05.2017.

Проте такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що 03.08.2015 сторони уклали кредитний договір №Р 32.210.71364, за умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит на поточні потреби на суму 32 900грн. строком на 48 місяців з виплатою річної змінюваної процентної ставки у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,99% (Маржа Банку).

Відповідно до п.1.4 договору станом на день укладення договору змінна частина ставки становила 9,0%, що разом з Маржею Банку складало змінювану процентну ставку у розмірі 9,99%. За обслуговування кредиту позичальник сплачує плату щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів (а.с.102-103).

Відповідно до п.1.13 кредитного договору позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Цим договором позичальник доручає та дає розпорядження банку переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок банку.

За невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором Банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочення на прострочену суму у розмірі 0,15% в період прострочення від 1 до 60 календарних днів та 0,65% за період прострочення оплати з 60 дня прострочення та по день повного погашення заборгованості (п.3.3.1 Договору).

Сторони домовилися, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки (п.5.5 Договору).

Факт підписання кредитного договору на зазначених вище умовах не оспорювався сторонами у суді. У порядку, передбаченому законом, договір недійсним не визнавався, отже в силу ст.ст.204, 629 ЦК України він є правомірним і обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов кредитного договору того ж дня Банк переказав на кредитний рахунок ОСОБА_3, відкритий в цьому ж банку, 32 900 грн., що підтверджується меморіальним ордером №Р32.210.71364 (80). Із відкритого на ім'я ОСОБА_3 кредитного рахунку того ж дня 7 297,66 грн. були перераховані в ПрАТ СК «ТАС» за договором страхування, укладеним з ОСОБА_3 у відповідності з п.1.13 кредитного договору, як страховий платіж; 50 грн. були зараховані Банком як винагорода за виготовлення кредитної картки до рахунку; 50 грн. - плата за обслуговування кредиту, а решта коштів на суму 25 502,34 грн. були зараховані на картковий рахунок позичальника (а.с.16, 80-84).

Зважаючи на те, що вищевказані письмові докази, які відповідають вимогам ст.ст.78-80 ЦПК України, підтверджують як факт укладення сторонами кредитного договору на зазначених у договорі умовах, так і факт отримання кредитних коштів позичальником, переказу банком коштів на сплату страхового платежу, доводи позивачки про те, що сума отриманих нею коштів за кредитом становила 25 502, 34 грн., а не 32 900 грн. є неспроможними, оскільки спростовуються належними і допустимими доказами, які позивачкою не спростовані.

Із витягу із особистого рахунку позичальника, який за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст.77-70 ЦПК України, вбачається, що на погашення кредитної заборгованості позичальник до вересня 2016 року вносила щомісячні платежі у розмірі, передбаченому графіком погашення кредиту, а після 03 вересня 2016 жодного платежу на погашення кредиту не внесла, внаслідок чого станом на 15.05.2017 утворилася заборгованість у загальному розмірі 53 600, 67 грн., із яких основний борг 20 096, 73 грн., прострочений борг 5 766, 27 грн., прострочені проценти 13 448, 67 грн., строкові проценти 84, 95 грн., нарахована комісія 1 283,1 грн., пеня з 15.05.2016 по 15.05.2017 - 12 620, 95 грн., інші штрафні санкції 300 грн.

Загальна сума внесених платежів становила 25 524 грн., які спрямовувалися банком як на погашення тіла кредиту, так і на погашення відсотків за користування кредитними коштами (а.с.104-107, 109).

Належних і допустимих доказів на спростування вказаних письмових доказів позивачка суду не надала, розрахунки Банку щодо розміру заборгованості не оспорила, а тому висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами існує спір з приводу суми заборгованості, є безпідставними.

15.05.2017 Банк направив позичальнику лист-вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань і запропонував у тридцяти денний строк з дня направлення вимоги усунути порушення і сплатити заборгованість, розмір якої станом на 15.05.2017 становив 53 600, 67 грн. (а.с.108).

Вказаний лист вимога були надіслані позичальником за зареєстрованою адресою місця проживання боржника цінним листом через Львівське відділення поштового зв'язку №8 17.05.2017 за (а.с.110-112).

Відсутність відомостей про вручення адресату цінного листа не є підставою для висновку про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.

За змістом п.п2.3,п.2 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій передумовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є надсилання кредитором повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення кредитних зобов'язань за кредитним договором.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану у кредитному договорі адресу.

Зважаючи на те, що факт направлення кредитором листа-вимоги підтверджується відміткою Львівського відділення поштового зв'язку №8 про відправлення на адресу ОСОБА_3 цінного листа, в який вкладено вимогу про усунення кредитних зобов'язань із застереженням про вчинення виконавчого напису, довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором, висновки суду про недотримання нотаріусом п.п.2.3, п.2 гл.16 Порядку є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Доказів, що вказаний цінний лист не надходив до боржника, матеріали справи не містять.

У наданий кредитором строк позичальник борг не погасила, у зв'язку із чим 19.06.2017 Банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису, додавши до заяви передбачені Переліком документи на підтвердження безспірності заборгованості, а саме: копію кредитного договору, витяг із особистого рахунку позичальника, копію листа-вимоги від 15.05.2017, довідку-розрахунок заборгованості, докази направлення вимоги адресату цінним листом, довідку про не надходження коштів від позичальника на рахунок банку з 15.05.2017 (а.с.101-113).

Доводи позичальника про те, що строк нарахування пені перевищує 12 місяців, з якими погодився і суд першої інстанції, є безпідставними, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості, пеня нарахована в межах річного строку.

За умовами п.5.5 кредитного договору сторони домовилися, що строк позовної давності, у тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється у три роки.

29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис НМО № 398130, зареєстрований в реєстрі за № 958, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором за період з 03.11.2016 по 15.05.2017 включно у загальному розмірі 55 200,67грн., у тому числі 1 600 грн. плати за вчинення виконавчого напису (а.с.100).

За формою і змістом виконавчий напис відповідає вимогам ст.87 Закону України «Про нотаріат», Положенню про порядок вчинення нотаріальних дій, зазначені у написі суми боргу узгоджуються із розрахунком заборгованості і сумою боргу, зазначеною у листі-вимозі від 15.07.2017.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат», розмір стягнутої за виконавчим листом заборгованості відповідає умовам кредитування і підтверджений належними і допустимими доказами, є безспірним, а тому висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позову є такими, що не відповідають зібраним у справі доказам і суперечать нормам матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст.ст.141, 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову і стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку 1 057,20 грн. компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.374, 376,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідеа Банк» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1 057,20 грн. (одну тисячу п'ятдесят сім гривень 20 коп.) компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: