Номер справи 220/309/19
Номер провадження № 2/220/219/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

при секретарі - Черняєвій С.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області, в інтересах малолітньої ОСОБА_1, яка перебуває в КЛПУ «Великоновосілківська ЦРЛ» Донецької області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Великоновосілківський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася Великоновосілківська РДА в Донецькій області, в інтересах малолітньої ОСОБА_1, яка перебуває в КЛПУ «Великоновосілківська ЦРЛ» Донецької області з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відносно їх малолітньої доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок зруйнований, непридатний для проживання. ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, народила дитину, ОСОБА_1, в зв'язку з чим перебувала з дитиною у пологовому відділенні КЛПУ «Великоновосілківська ЦРЛ», потім - у дитячому відділенні цього ж закладу, але була виписана та повернулася за адресою проживання: АДРЕСА_2.

Через три дні, після повернення позивача додому, дитина була влаштована до дитячого відділення для обстеження з підозрою на захворювання.

Після обстеження встановлено, що за адресою проживання відповідача не створені умови для проживання новонародженої дитини: брудно, тісно, не прибрано, ознаки вогкості, відсутність дитячих речей.

28.09.2018 року ОСОБА_2 з дитиною влаштована до комунального закладу «Донецький обласний соціальний центр матері та дитини» в м. Дружківка. Під час перебування в закладі ОСОБА_2 до адміністрації закладу надійшло декілька доповідних записок від клієнтів та працівників про її неадекватну поведінку: не розуміє скільки грамів дитячої суміші потрібно розводити для годування дитини, не відрізняє гаряча чи холодна вода, не вміє одягати дитину згідно погодних умов, не дотримується санітарних норм відносно себе, обманює працівників Центру, у годинному просторі не орієнтується, просить їжу у інших клієнтів, сама готувати не вміє, лається на дитину нецензурними словами, б'є дитину, виконує свої материнські обов'язки тільки під контролем працівників Центру, була помічена у крадіжках продуктів харчування та цигарок. На зауваження клієнтів та працівників Центру реагує агресивно. Клієнти Центру скаржаться адміністрації на те, що хвилюються за своє життя та безпеку своїх дітей, вони бояться залишатися наодинці з нею, не знають, що можна чекати від ОСОБА_2

14.11.2018 року відповідач була відрахована з закладу та повернулася до Великоновосілківського району, в той же день 20.11.2018 року дитина, за заявою матері, з метою обстеження та лікування, влаштована до дитячого відділення КЛПУ «Великоновосілківська ЦРЛ», де і перебуває по теперішній час.

Також за рішенням Великоновосілківського районного суду від 17.07.2001 року № 2-613/01 відповідач ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та за рішенням Великоновосілківського районного суду від 19.06.2013 року, № 220/767/13-ц ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач перебуває в офіційному шлюбі із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але на території сільської ради не мешкає більшеп'ятнадцяти років. Місце перебування його не відоме. За рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19.06.2013 року № 220/767/13-ц він позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно заяви, зі слів ОСОБА_2, чоловіка вона не бачила багато років, де він мешкає не знає, дитину народила від іншого.

Вищезазначене змусило позивача до звернення з даною позовною заявою до суду.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, але на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи у відсутність відповідачів.

Від представників третьої особи та позивача надійшли заяви про підтримку позову та про розгляд справи у відсутність позивача та третьої особи.

Погодження відповідачів з вимогами позову надає підстави для можливості розгляду даної справи у підготовчому судовому засіданні, що відповідає ст. 200 ЦПК України.

Суд дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно представленого свідоцтва про народження: (серії НОМЕР_2 від 25.07.2018 року, виданого Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області) - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3є батьками малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, (паспорт серії НОМЕР_3 виданий Великоновосілківським РВУМВС України в Донецькій області 12 травня 2009 року), але згідно довідки - характеристики Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької областімешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до листів Великоновосілківського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області вбачається, що ОСОБА_2 мешкає разом з співмешканцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, у літній кухні на подвір'ї будинку своєї знайомої ОСОБА_7 Загальна площа цієї кухні складає 8 кв.м.. В помешканні брудно, тісно, не прибрано, ознаки вогкості, відсутність дитячих речей. Співмешканець відповідача зловживає спиртними напоями.

Таким чином встановлено, що відповідач не має можливості утримувати дитину та навіть не намагається створити елементарні умови для проживання дитини, відтак ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відсутність бажання виховувати дитину, ведення відповідачем практично антисоціального способу життя також підтверджується довідками, листами, актами, які долучені до матеріалів справи.

Зазначене підтверджується крім іншого також випадком описаним в акті про обстеження умов проживання, зокрема таке «Жінка (відповідач ОСОБА_2) народила дитину вдома, пологи приймала її знайома ОСОБА_7, після пологів, зі слів ОСОБА_7, ОСОБА_2 з невідрізаною пуповиною почала палити», тобто на даний час залишати дитину проживати з матір'ю, відповідачем є не лише не бажаним а й ризикованим.

Проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_2 не заперечила.

Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об'єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання.

Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, не піклується нею, веде фактично антисоціальний спосіб життя.

Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відносно їх малолітньої доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст.166 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 2. ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 150, 155, 164 ч. 1 п.2, 165, 180- 183 СК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н.), батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н.), аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь інтернатного закладу (піклувальника), прийомних батьків, батьків - вихователів, до яких буде влаштована дитина, з кожного відповідача окремо у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи стягнення з 13.02.2019 року до повноліття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н.), на користь Держави суму судового збору у розмірі 2699,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко