ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/307/19 Номер провадження 22-ц/814/1200/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Ряднина І.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави, постановленої в складі судді Крючко Н.І. 15 лютого 2019 року, за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_2 19.06.2018 року та до набрання чинності рішенням у справі про визнання права власності на вказаний транспортний засіб , заборонити будь-яким особам, у будь-який спосіб вчиняти дії щодо даного автомобіля.

Зазначає, що він планує подати позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя , предметом спору якого є вказаний автомобіль, у зв'язку з чим в нього існують обґрунтовані побоювання щодо можливого відчуження колишньою дружиною спірного автомобіля, власником якого остання зареєстрована та який повністю перебуває в її користуванні .

Вказує, що після розлучення між ними виникла домовленість щодо користування автомобілем ОСОБА_4 та виплатою йому як іншому співвласнику Ѕ частки його вартості , але вказаних домовленостей колишня дружина на дотрималася та відмовилась добровільно поділити спільне майно, наполягаючи на тому, що автомобіль є її особистою власністю.

З огляду на перебування автомобіля в користуванні відповідача, вважає, що остання може в будь-який момент відчужити спірне майно на користь інших осіб.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15 лютого 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на рухоме майно автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1198 куб. см) зареєстрований за ОСОБА_2, 19.06.2018 року.

До набрання чинності рішення у справі про визнання права власності заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо автомобіля Skoda Fabia, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1198 куб. см) зареєстрований за ОСОБА_2 19.06.2018 року.

Ухвала вмотивована наявністю між сторонами спору, предметом якого є автомобіль Skoda Fabia та посиланням на норми статей 149, 150 ЦПК України, якими передбачено забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема вказує, що накладенням арешту порушуються та обмежуються повністю її права як власника автомобіля, заявником не надано належних доказів, які б свідчили про існування загрози відчуження автомобіля, який вона придбала на власні кошти, попередньо отримавши їх в позику за своїм місцем роботи. .

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін, з огляду на відсутність порушень норм процесуального права при її постановленні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, 11.02.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на автомобіль Skoda Fabia, зареєстрований за ОСОБА_2, 19.06.2018 року та до набрання чинності рішенням у справі про визнання права власності заборонити будь-яким особам, у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаного автомобіля.

На підставі поданої 19.02.2019 р. ОСОБА_3 позовної заяви про визнання права власності, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.02.2019 року відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.03.2019 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2019 року заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на рухоме майно автомобіль Skoda Fabia, зареєстрований за ОСОБА_2, 19.06.2018 року та до набрання чинності рішення у справі про визнання права власності заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля.

Задоволення заяви вмотивовано наявністю підстав для забезпечення позову у визначений заявником спосіб, у зв'язку з чим накладення арешт на автомобіль та заборона вчинення будь-яких дій будь-яким особам стосовно автомобіля Skoda Fabia- є виправданою та може гарантувати виконання судового рішення в разі задоволення заявлених ОСОБА_5 позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду в повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Здійснюючи забезпечення позову шляхом накладення арешту, місцевий суд взяв до уваги, що вказаний автомобіль є предметом спору, а відтак застосовані заходу будуть співмірними із заявленими вимогами.

Між тим, поза увагою суду залишилось те, що накладення арешту на рухоме майно призведе до невиправданого в даному випадку обмеження власника ОСОБА_2 у її праві вільно ним володіти , тобто використовувати за належністю саме як транспортний засіб, оскільки застосований судом арешт повністю обмежує її право на його використання, з огляду на примусове виконання ухвали суду органом виконавчої служби.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з застосованим судом першої інстанції видом забезпечення позову як заборона будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірного автомобіля Skoda Fabia, оскільки вказане формулюванні не містить посилання на конкретні дії та коло осіб, на які такі заборони поширюються, а відтак його виконання у такий спосіб є незрозумілим .

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на існування спору між сторонами щодо придбаного під час шлюбу автомобіля та забезпечуючи можливість виконати судове рішення в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, колегія суддів приходить до висновку , що ефективним та співмірним засобом забезпечення позову в даному випадку буде заборона власнику спірного автомобіля ОСОБА_2 вчиняти дії по його відчуженню до набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 15 лютого 2019 року скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження автомобіля Skoda Fabia, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1198 куб. см) до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в іншій спосіб відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий-суддя /підпис/ О. І. Обідіна

Судді: /підпис/ С. Б. Бутенко

/підпис/ О. В. Прядкіна

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського апеляційного суду О. І. Обідіна