Провадження №2/523/1956/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача, адвоката - Протченка Г.В.

відповідача - ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування - Зіміної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради, Служба у справах дітей Одеської міської Ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, позивачка ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дітей є ОСОБА_1 з яким 13 серпня 2005 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 327. Позивачка стверджує, що фактично сімейні відносини між сторонами були припинені та вони мешкають окремо. За твердженням позивачки, відповідач більше року проживає окремо, а діти залишились на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не цікавиться станом життя дітей, а весь тягар утримання та виховання дітей припадає на неї. В зв`язку з ненаданням матеріальної допомоги на утримання дітей, позивачка була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Доказами невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків є лист завідуючого Амбулаторії смт.Чорноморське Якимчука Володимира Валерійовича від 04.07.2017 року, відповідь викладача іноземних мов «Мовної академії» на базі ЗОШ № 73 м.Одеси Синявської Г.М. від 29.05.2017р., лист ЗОШ № 73 від 26.05.2017р..

Позивачка також посилається на те, що замість матеріального забезпечення дітей відповідач чинить перешкоди їй та дітям у проживанні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , де зареєстровані вона з дітьми. В зв`язку з чим, вона вимушена проживати у своїх батьків у смт. Чорноморське Лиманського району Одеської області.

На підставі викладеного, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення у повному обсязі. (Т1., а.с. 2-5)

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. В обґрунтування вищевказаних позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, 13.08.2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований 13 серпня 2005 року Другим Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №327.

08.03.2006 року від даного шлюбу у сторін народилися син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3 .

За твердженням відповідача шлюбні відносини були припинені з 2016р., та з цього часу, сторони проживають окремо. Так, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 проживає з дітьми та своїми батькам за адресою: АДРЕСА_3 .

21.09.2017 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.09.2017р. № 523/9613/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_1 стверджує, що з травня 2017 року і по теперішній час ОСОБА_2 чинить перешкоди йому у можливості бачитись з дітьми, у зв`язку з чим у червні 2017 року він звернувся до служби у справах дітей Ліманської районної державної адміністрації з відповідною заявою.

Відповідач бажає виконувати свій батьківський обов`язок в повній мірі, а саме брати участь у вихованні дитини, спілкуватися з ними, проявляти свою батьківську любов особисто.

Проте, він позбавлений такої можливості, оскільки ОСОБА_2 постійно налаштовує дітей проти нього, діти на дзвоники на мобільні телефони не відповідають.

На підставі викладеного, позивач просить визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без супроводу ОСОБА_2 :

- особисті побачення з п`ятниці по неділю, два рази на місяць, через тиждень (з ночівлями);

-раз на тиждень по буднях, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ;

-під час відпустки на строк від 7 до 21 дня, з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії.

-половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул;

-у свята: ІНФОРМАЦІЯ_6 - День народження дітей, ІНФОРМАЦІЯ_7 - День народження батька дітей, Новий рік (парні календарні роки), 9 травня, Різдво, Великдень, 14 жовтня;

- у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (проживання),

а також зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньою донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Т1., а.с. 30-32)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Вона також пояснила, що під час спільного життя з відповідачем він не приділяв достатньої уваги вихованню дітей, а навпаки інколи знущався над ними, поводив себе грубо, у зв`язку з чим, діти почали його побоюватись. Сімейне життя з відповідачем не вдалось, оскільки відповідач своєю поведінкою та постійними сварками зробив життя нестерпним. З метою недопущення образ не себе та дітей, вона була вимушена переїхати до своїх батьків. В той же час, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє уваги дітям, у зв`язку з чим, діти такою поведінкою дуже ображені, а тому не бажають спілкуватись з батьком. Позивачка вважає, що батько дітей повинний бути позбавлений батьківських прав, а тому зустрічні позовні вимоги не визнає.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він не визнає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, а наполягає на задоволенні його зустрічного позову. Він пояснив, що ніколи не відмовлявся від участі у вихованні та утриманні дітей, проте саме позивачка постійно налаштовує дітей проти нього. Шлюбні відносини з позивачкою були припинені, проте він бажає спілкуватись з дітьми, брати участь у їх вихованні, надавити необхідну матеріальну допомогу.

Представник органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засідання пояснила, що рішенням органу було надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , оскільки встановлені органом опіки обставини свідчать про можливість поновлення взаємовідносин між відповідачем та дітьми.

Представники служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради просили справу розглянути у їх відсутність.

Представники служби у справах дітей Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб 13 серпня 2005 року Другим Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №327. (Т1., а.с. 35)

08.03.2006 року від даного шлюбу у сторін народились син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3 . (Т.1, а.с. 8-9)

В судовому засіданні встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2016р., та з цього часу, сторони проживають окремо. Так, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 проживає з дітьми та своїми батькам за адресою: АДРЕСА_3 .

21.09.2017 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.09.2017р. № 523/9613/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 пояснила, що під час спільного життя з відповідачем він не приділяв достатньої уваги вихованню дітей, а навпаки інколи знущався над ними, поводив себе грубо, у зв`язку з чим, діти почали його побоюватись. Сімейне життя з відповідачем не вдалось, оскільки відповідач своєю поведінкою та постійними сварками зробив життя нестерпним. З метою недопущення образ не себе та дітей, вона була вимушена переїхати до своїх батьків. В той же час, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє уваги дітям, у зв`язку з чим, діти такою поведінкою дуже ображені, а тому не бажають спілкуватись з батьком.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, він ніколи не відмовлявся від участі у вихованні та утриманні дітей, проте саме позивачка постійно налаштовує дітей проти нього. Шлюбні відносини з позивачкою були припинені, проте він бажає спілкуватись з дітьми, брати участь у їх вихованні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався у травны 2017р. із заявою до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області із заявою стосовно перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Рішенням № 17 від 30.06.2017р. Лиманської районної державної адміністрації Одеської області було зобов`язано ОСОБА_1 брати участь у вихованні малолітніх дітей, винести попередження сторонам про відсутність будь-яких конфліктів в присутності дітей. (Т1., а.с. 39-41)

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що малолітня ОСОБА_3 під час спілкування із нею пояснила, що боїться батька, а тому не бажає його бачити.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона спілкується з тещою відповідача, яка пояснила, що відповідач ображає своїх дітей. Свідок пояснила, що останні три роки не бачила ОСОБА_1 .. ОСОБА_12 їй пояснив, що він побоюється батька, оскільки він ображав його мати.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дітей, не дарує подарунки. Малолітня ОСОБА_3 під час спілкування пояснила, що боїться батька, а тому не бажає його бачити. Вона також чула крики дітей, під сварок.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дітей, та ОСОБА_2 не перешкоджає йому бачитись з дітьми.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що працює класним керівником дітей. Вона пояснила, що за дітьми до школи приходиться мати ОСОБА_2 , а також бабуся дітей. Відповідач за останні роки був у школі лише 4 рази. Діти негативно ставляться до батька.

В судовому засіданні також був опитаний малолітній ОСОБА_4 , який пояснив, що у нього з батьком погані відносини. Під час спільного життя він бив його сестру та його мати. За останні роки він бачив батька декілька разів, проте більше у суді. Він також пояснив, що батько зловжив спиртними напоями, нічого не бажав робити, а ним займалась лише мати.

В судовому засіданні також був опитана малолітня ОСОБА_3 , яка пояснила, що коли вони проживали спільно, батько зловжив спиртними напоями, бив маму та її, не надав необхідної матеріальної допомоги, а тому вона його не бажає бачити.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації №02-18/03/1364 від 18.06.2019р. визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Т2., а.с. 2-3)

Правові підстави ухваленого рішення.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Доказів неправомірної поведінки відповідача щодо малолітніх дітей, зловживання віповідачем спиртних напоїв судом не встановлено, а наявні в справі матеріали лише свідчать про наявність особистого конфлікту між сторонами.

Суд вважає, що дійсно в матеріалах справи є докази того, що між позивачкою та відповідачем виникали конфліктні ситуації, які мали певний негативний вплив на дітей. Однак данні конфліктні ситуації були пов`язані саме з особистими взаємовідносинами між позивачем та відповідачем, а не з виконанням батьківських обов`язків відповідачем.

В той же час, суд погоджується з позивачкою, що відповідач недостатньо приділяє уваги дітям, проте така поведінка відповідача не свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, оскільки є наслідком припинення шлюбних відносин, а також окремого проживання сторін.

Окрім того, після фактичного припинення шлюбних відносин саме позивачка не бажає надавити можливості відповідачу повноцінно спілкуватись з дітьми.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не знайшли спільного порозуміння у питанні участю батька у вихованні дітей, а тому необхідно встановити час для можливості здійснення батьком дітей своїх батьківських прав.

Так, ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Пунктами 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Крім того, у відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, Прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, де вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Вирішуючи спірні правовідносини суд вважає, що необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Отже норми сімейного законодавства встановлюють рівність батьків щодо виховування дитини, її розвитку, навчання, а також передбачають аналогічні обов`язки.

Суд вважає, що з урахуванням віку дітей, особливостями раннього розвитку, а також враховуючи необхідність поступового відновлення взаємовідносин батька з дітьми є доцільним встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме,-

встановити, що ОСОБА_1 має право на особисте побачення з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно кожної суботи (або) неділі з 12г.00хв. до 17г.00хв., а також у святкові дні, дні народження - дітей та позивача у вищевказаний час;

встановити, що ОСОБА_1 має право наспільний відпочинок з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час літніх канікул на протязі одного тижня, на час осінніх, зимових та весняних канікул - на протязі трьох діб.

Окрім того, суд вважає, що необхідно зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у відвідуванні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений судом час.

Суд також вважає, що на позивача також необхідно накласти певні зобов`язання, саме,

зобов`язати ОСОБА_1 повертати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 після закінчення часу, встановленого у п. 3 рішення суду;

зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про місце перебування дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час спільного перебування.

В порядку розподілу судових витрат необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. .ст.141, 150, 153, 155, 157, 164,159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення у повному обсязі.

2. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради, Служба у справах дітей Одеської міської Ради - задовольнити частково.

3. Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме,-

встановити, що ОСОБА_1 має право на особисте побачення з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно кожної суботи (або) неділі з 12г.00хв. до 17г.00хв., а також у святкові дні, дні народження - дітей та позивача у вищевказаний час;

встановити, що ОСОБА_1 має право наспільний відпочинок з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час літніх канікул на протязі одного тижня, на час осінніх, зимових та весняних канікул - на протязі трьох діб.

4. Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у відвідуванні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений судом час, згідно п. 3. рішення.

5. Зобов`язати ОСОБА_1 повертати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 після закінчення часу, встановленого у п. 3 рішення суду.

6. Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про місце перебування дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час спільного перебування.

7. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Копія повного тексту рішення буде виготовлена та підписана у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя:

Повний текст складено та підписано 05.11.2019