ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1807/19 Справа № 174/74/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шаповал Г.І. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 лютого 2016 року ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням уточнень, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі: 1112873,31 грн., в тому числі: тіло кредиту - 511596,75 грн.; відсотки - 285133,55 грн.; пеню - 298818,63 грн.; суму за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту - 13606,12 грн.; суму за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 3 718,26 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 16693,10 грн. (а.с.3-7,44-48).

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» - заборгованість за кредитним договором № 0 від 15.12.2006 р., станом на 03.02.2016 р., в сумі - 1112873,31 грн., в тому числі: 511596.75 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 285133.55 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 298818.63 грн. - пеня, 13606.12 грн. - 3% від простроченого тіла кредиту, 3718.26 грн. - 3 % прострочених доходів по кредиту. В задоволенні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» - 16693.10 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору (а.с.86-89).

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року відмовлено (а.с.136-138).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача, змінити заочне рішення, стягнути з неї на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 15.12.2006 р., станом на 01.04.2016 року за тілом кредиту в розмірі 82613, 55 грн., відмовивши в задоволені позову в іншій частині (а.с.143-144).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 15.12.2006 р. Акціонерний комерційний інноваційний банк (АКІБ)"УкрСиббанк" надав, а відповідачка, ОСОБА_1, отримала кошти за кредитом в сумі 26461.00 доларів США, що на момент укладення договору, еквівалентно 133628.05 грн. за курсом НБУ та прийняла на себе зобов'язання протягом строку дії договору, шляхом щомісячних виплат, згідно графіку погашення кредиту, здійснювати повернення отриманого кредиту та процентів за користування кредитом.

Банк за договором споживчого кредиту свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши суму кредиту - 26461.00 доларів США відповідачці ОСОБА_1

В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором, стосовно повернення суми кредитних коштів та сплати відсотків за користування цими коштами, не виконала, внаслідок чого, у неї перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 03.02.2016 р. складає - 1112873,31 грн., із яких: тіло кредиту - 511596.75 грн.; відсотки - 285133,55 грн.; пеня - 298818,63 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту - 13606,12 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 3718,26 грн.

Згідно договору поруки № /3 від 15.12.2006 р. (а.с.19-20), укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем ОСОБА_3, поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі, солідарно з боржником ОСОБА_1, відповідати за виконання зобов'язань, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафи), при цьому, строк позовної давності, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, згідно п.5.3 - встановлено в межах загального строку - 3 роки; строк дії договору поруки, згідно п.3.1 - з моменту його підписання до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором; згідно п. 2.1 - кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Згідно виписки із Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. (а.с.26-2, 63-64); копії акта прийому-передачі Документації від 13.02.2012 р.(а.с.28); копії витягу з додатка № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. (а.с.65); - АКІБ "УкрСиббанк" продало, а ПАТ "Дельта Банк" купило права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачкою ОСОБА_1, з врахуванням вимог, стосовно забезпечення виконання кредитного договору.

Згідно рішення № 181 від 02.10.2015 р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, ст. 37. 38. 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, ОСОБА_2, на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно (а.с.32-33).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка належним чином не виконувала умови договору, у зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Відмовляючи у задоволені позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3, суд застосував вимоги ч.4 ст. 559 ЦК України та виходив із того, що строк позовної давності до ОСОБА_3, як поручителя сплинув.

В частині відмови про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині, що оскаржується, в повному обсязі колегія суддів не може, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору № 0 від 15.12.2006 року встановлено, що датою повернення Кредиту є 14 грудня 2013 року.

Згідно графіку погашення кредиту передбачено, що повернення Кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі 315, 00 доларів США, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту.

Відповідно до п. 1.3.3 кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства. При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.3.4. кредитного договору, строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Отже, як вбачається зі змісту кредитного договору №0 від 15.12.2006 року, сторони встановили як строк дії договору - до 14 грудня 2013 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (щомісячних платежів з погашення кредиту та процентів за користування ним) - щомісяця до «10» числа кожного місяця.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що після закінчення строку дії кредитного договору відповідач ОСОБА_1 виконала свої зобов'язання відповідно до умов укладеного кредитного договору. Не надано таких доказів відповідачем і до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подаючи заяву про перегляд заочного рішення заявила про застосування строку позовної давності (а.с. 103).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у даному разі, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, перебіг строку позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів процентів за користування кредитом починається після закінчення строку дії кредитного договору, тобто, з 14 грудня 2013 року у позивача, як нового кредитора, виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Однак, суд першої інстанції наведеного не врахував, дійшовши помилкового висновку про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1, в повному обсязі, а тому ухвалене ним рішення в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

За змістом ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Відповідно до п. 1.3. умов кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання або з дня повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця.

Пунктом 7.1 умов кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; - пеня нараховується зав кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості і розраховується за методом "факт/360", але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Матеріалами справи підтверджено та визнано в апеляційній скарзі, самою відповідачкою ОСОБА_1, що остання, порушила свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісій.

Отже, встановивши факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором відповідно до вищенаведених його умов договору, колегія суддів вважає, що підлягають застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності на підставі заяви, поданої відповідачкою ОСОБА_1 У зв'язку із зазначеним колегія суддів приходить до висновку, що відповідач повинна нести відповідальність перед кредитором в межах строку позовної давності за період з лютого 2013 року по лютий 2016 року.

При цьому, відповідальність щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за його користування, ОСОБА_1 повинна нести у відповідності до його умов за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, починаючи з грудня 2011 року по січень 2013 року включно, позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог в цій частині й питання про його поновлення не ставив.

Крім того, за змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню в межах дії договору, з лютого 2013 року по грудень 2013 року, а також пеня в межах річного строку позовної давності за період з лютого 2015 року по лютий 2016 року.

Виходячи з розрахунку, наданого суду, колегія суддів вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору № 0 від 15.12.2006 рок, станом на 03.02.2016 року, в загальному розмірі 19806,68 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.02.2016 складає 512453,39 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19773,57 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 511596,75 грн. (за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року), заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 33,11 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 856,64 грн. (за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року). А також 316143,01 грн., яка складається з заборгованості за пенею в розмірі 298818,63 грн. (за період з лютого 2015 року по лютий 2016 року), сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту 16606,12 грн., та сума за ставкою 3 % від прострочених доходів по кредиту 3718, 26 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України в чинній редакції, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зміну судових витрат стягнутих рішенням суду, зменшивши їх з 16693,10 грн. до 8315, 96 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області в частині, що оскаржується - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 15.12.2006 року, станом на 03.02.2016 року в загальному розмірі 831596,40 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 511596,75 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 856,64 грн., заборгованості за пенею 298818,63 грн., заборгованості за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту в розмірі 16606,12 грн. та заборгованості за ставкою 3 % від прострочених доходів по кредиту в розмірі 3718, 26 грн.

Зменшити суму стягнутих з судових витрат з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 16693,10 грн. до 8315, 96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: