Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/924/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі суддів:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Будулуци М.С.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2019 року цивільну справу № 243/12692/18 за скаргою Публічного акціонерного товариства «Словважмаш» на дії державного виконавця Дружківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересовані особи - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 (головуючий у 1 інстанції суддя Мінаєв І.М.)

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ПАТ «Словважмаш» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дружківського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В якій просило визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №6/243/7/2018 від 17.04.2018 року про стягнення з ПАТ «Словважмаш» боргу у сумі 2650780,00 грн. В обґрунтування доводів скарги посилається на порушення державним виконавцем положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зареєстрованим місцем знаходження боржника є місто Слов'янськ та компетенція державного виконавця Дружківського міського відділу ДВС на вказану територію не розповсюджується.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2019 року скаргу ПАТ «Словважмаш» задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2018 року.

Не погодившись з ухвалою суду, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду скасувати як таку, що не відповідає вимогам діючого законодавства та ухвалити нову про відмову у задоволенні скарги. В обґрунтування доводів посилалася на те, що виконавче провадження було відкрито за місцем знаходження рухомого майна боржника яке, про що зазначалося у заяві стягувача. Державний виконавець не має права вимагати від стягувача документів на підтвердження інформації щодо майнового стану боржника. Перевірка таких відомостей та виявлення майна боржника є обов'язком державного виконавця під час примусового виконання. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд вийшов за межі предмету спору, та надав правову оцінку обставинам, які зумовили передачу виконавчого провадження до ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області та не мають відношення до предмету спору.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу першої інстанції - без змін. В обґрунтування зазначив, що на теперішній час спірне питання вирішено. Ним до ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області було подано заяву про повернення стягувачу зазначеного виконавчого документу, яка відповідно до відмітки була зареєстрована ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області 21 лютого 2019 року.

Особи, які приймають участь у справі в судове засідання апеляційного суду не з'явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб Державної виконавчої служби передбачено розділом Х Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 діючого Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 і частиною першою статті 448 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 57632630 від 07 листопада 2018 року, заступником начальника Дружківського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа №6/243/7/2018 від 17.04.2018 р., виданого Слов?янським міськрайонним судом, про стягнення з ПАТ «Словважмаш» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2650780,00 грн. та відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «Словважмаш» знаходиться за адресою: м.Слов?янськ, вул.Заводська, 2, 84102.

З копії заяви ОСОБА_2 від 06.11.2018 р. про прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 6/243/7/2018 від 17.04.2018 р., наданої Дружківським ВДВС, вбачається, що стягував зазначив додаткові відомості про наявність рухомого майна боржника (верстати та інше обладнання) за адресою: АДРЕСА_1 Однак жодного документального підтвердження перебування майна боржника за цією адресою матеріали справи не містять, відділом ДВС або стягувачем суду не надані. Боржник у своїй скарзі стверджує, що будь-якого майна підприємство на території, на яку поширюється компетенція Дружківського міського ВДВС, не має.

За таких обставин, задовольняючи скаргу ПАТ «Словважмаш» та скасовуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2018 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було порушено п.10 ч.4 ст.4, ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у випадку пред'явлення виконавчого листа до виконання не за місцем виконання рішення державний виконавець повинен повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 89 ЦК України юридична адреса юридичної особи - це адреса, за якою юридична особа зареєстрована, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.

Частиною першою статті 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Таким чином, виконавчі дії мають провадитися державним виконавцем щодо боржника юридичної особи за місцезназнаходженням майна цієї юридичної особи. Проте адреса місцезнаходженням майна боржника юридичної особи, яке знаходиться не за місцезнаходженням юридичної особи, повинно бути підтверджено документально.

З матеріалів справи убачається, що до заяви стягувача не було долучено будь-яких підтверджуючих документів та доказів про місце перебування майна, належного боржнику, на території, на яку розповсюджується компетенція того відділу ДВС, до якого пред'явлено документ.

Апеляційний суд не приймає посилання апеляційної скарги на положення ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки наведена норма передбачає право стягувача зазначити додаткові відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника. Але наведення додаткової інформації не змінює визначеного законом місця виконання рішення.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі предмету спору, та надав правову оцінку обставинам, які зумовили передачу виконавчого провадження до ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області оскільки вони не спростовують правильність правових висновків суду щодо порушення державним виконавцем п.10 ч.4 ст.4, ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 08.01.2019 р. з метою приєднання до зведеного виконавчого провадження, виконавче провадження № 57632630 передано з Дружківського міського відділу державної виконавчої служби до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Та постановою державного виконавця від 15.01.2019 р. вирішено об'єднати виконавчі провадження № 51493762, № 57632630 у зведене виконавче провадження № 58091079.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому, що було викладено в запереченнях на скаргу, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги. Ухвала суду першої інстанції винесена з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

М.С. Будулуца