Номер провадження: 22-ц/813/1108/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Представник позивача- ОСОБА_1

Представник відповідача- ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовськогор районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Одеська міська рада,

- про визнання права на приватизацію земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, який під час розгляду справи був уточнений, та просить визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0257 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, без узгодження меж земельної ділянки із ОСОБА_3, яка є суміжним користувачем земельної ділянки та власником частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3. Вимоги обґрунтовував тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2009 року (зареєстровано в реєстрі №873). У 2017 році нею, з метою реалізації свого законного права на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, був розпочатий процес приватизації земельної ділянки площею 0,0255 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням Одеської міської ради за №1786-VІІ від 15 березня 2017 року, ОСОБА_5 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вищезазначеною адресою, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На виконання вимог рішення Одеської міської ради за №1786-VII від 15 березня 2017 року, у зв'язку з необхідністю розробки проекту відведення, позивач звернулася до ФОП ОСОБА_6, проте відповідно до вимог діючого законодавства при оформленні проекту відведення земельної ділянки необхідною умовою є узгодження її межі з власниками та користувачами сусідніх земельних ділянок. Суміжні землекористувачі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, погодили встановлені в натурі межі земельної ділянки, однак інший суміжний землекористувач ОСОБА_3, відмовила позивачці у підписанні зазначеного акту, не пояснивши при цьому причину своєї відмови, нею не було надано мотивованого обґрунтування відмови, тому на думку позивачки дії ОСОБА_3 порушують права позивача на безкоштовну приватизацію земельної ділянки та неможливість ОСОБА_5 реалізації свого права, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19 вересня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Одеська міська рада, про визнання права на приватизацію земельної ділянки, - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_5 право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,0257 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, без узгодження меж земельної ділянки, визначених ФОП ОСОБА_6 під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянки у власність ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, із ОСОБА_3, яка є суміжним користувачем земельної ділянки та власником частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року заяву представника відповідача про скасування заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в задоволені позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на відсутність доказів, що земельна ділянка , якою користується та володіє відповідач межує з земельною ділянкою позивача та відсутні докази відмови у підписанні акту встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд дійшов висновку, що відмова відповідачки підписати акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі позбавляє можливості ОСОБА_5 реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває у користуванні.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено , що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2009 року належить домоволодіння АДРЕСА_2.

Суміжними землекористувачами є ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 - відповідачка у справі.

У 2017 році позивач звернулась до Одеської міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Рішенням Одеської міської ради за №1786-VІІ від 15 березня 2017 року, ОСОБА_5 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вищезазначеною адресою, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На виконання вимог рішення Одеської міської ради за №1786-VII від 15 березня 2017 року, у зв'язку з необхідністю розробки проекту відведення, позивачка звернулася до ФОП ОСОБА_6 та звернулась до суміжних землекористувачів з проханням погодити межі її земельної ділянки, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодили встановлені в натурі межі земельної ділянки. Однак ОСОБА_3, відмовила позивачу у підписанні зазначеного акту, не пояснивши при цьому причину своєї відмови.

За положенням статті 5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Однак, вирішуючи спір, районний суд не в повній мірі врахував те, що непогодження відповідачем меж земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору є формою реалізації прав останнього, а сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база.

У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.

Визнавши за позивачем право на приватизацію земельної ділянки без підпису суміжного землекористувача, суд першої інстанції не врахував, що вирішення питань, пов'язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв'язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок.

Таким чином відмова відповідачки від підписання акту погодження меж земельних ділянок не порушує прав ОСОБА_5 на отримання земельних ділянок у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки позивачем, в тому числі і прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції при постановленні рішень неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення рішення, яке не ґрунтуються на законі, що у відповідності до вимог ст..376 ч.1 п.; ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в задоволені позовних вимог.

В силу ст.141 ЦПК України ОСОБА_3 повертається сплачений нею судовий збір при подачі апеляційної скарги в розмірі 960 грн. так як він документально підтверджений.

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Суворовськогор районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року скасувати та постановити постанову.

В позовній заяві ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Одеська міська рада, про визнання права на приватизацію земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( інд.номер НОМЕР_1. проживає АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 26.04.2019 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра