РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження №643/11787/18 (н/п 2/640/1579/19) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

22.02.2019 р. з Московського районного суду м.Харкова до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька 24.07.2004 р., про що зроблено відповідний актовий запис №308..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 з 24.07.2004 р. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Протягом останніх декількох років стосунки у подружжі розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім'я припинила своє існування. Спільного життя сторони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу неможливе з підстав викладених вище, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02.10.2018 р. позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.02.2019 р. прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання.

В підготовче засідання позивач не з'явився, про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлялась належним чином, 10.04.2019 р. до канцелярії суду подав заяву про, розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.49).

В підготовче засідання відповідач не з'явилась, 29.03.2019 р. подала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила наступне.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення.

Пояснила, що вона дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_1, від якого сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися з березня 2018 р., з того часту сторони припинили жити як подружжя, ведуть окреме господарство, почуття любові і взаємоповаги втрачено.

Примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін.

Спор про місце проживання неповнолітніх дітей буде вирішуватись в іншому провадженні, як і спір про поділ майна.

Враховуючи викладене, відповідач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, справу слухати без участі відповідача (а.с.42-44).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

24 липня 2004 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24.07.2004 р. зроблено запис за №308 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 11).

Позивач та відповідач мають різні погляди на сім'ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені.

Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та враховуючи позицію відповідача, яка визнала позовні вимоги.

Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись, дитина залишиться проживати разом із матір'ю.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 223, 263-265 ЦПК України, ст. 1, 24, 56, 110, 112-114 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2., РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактично мешкає: АДРЕСА_1) зареєстрований 24.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №308 від 24.07.2004 року.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Стогній».

Стягнути зі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактично мешкає: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2., РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40 грн.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2., РНОКПП НОМЕР_1) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - з державного бюджету, у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривня 40 копійок, який був сплачений у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, згідно квитанції №12С7241DFS від 22.08.2018 року на р/р 0007, отримувач коштів: УК у Московському районі м.Харкова, Московський/22030101, код отримувача: 37999607, МФО отримувача: 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету:22030101, призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1 Московський р.суд Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2., РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактично мешкає: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 10.04.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.