Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/26/19

22 квітня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.

секретаря - Шпитко М.І.,

за участю представника позивача, адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Зеленської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом доЗеленської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться в с.Зелена, прис.Лазок, 67, Надвірнянського району, Івано-Франківської області і яке складається із житлового будинку «А», загальною площею 51,6 м.кв., житловою площею 16,8 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б» площею 31,7 кв.м., загальною вартістю 107922 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Зеленської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Натомість від сільського голови на адресу суду надійшов лист, в якому просить дану справу слухати у відсутності свого представника, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_2 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 народилася 15.04.1977 року в с.Цуцилів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.10).

18.03.1999 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, у звязку з чим змінила своє прізвище з «Кузюк» на «Абрат», що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-НМ №065078, виданим 18.03.1999 року Цуцилівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.7).

Її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про народження позивача серії І-НМ № 459013, видане виконкомом Волосівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 28.04.1977 року, які перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5, 6).

Від данного шлюбу у них також народилась дочка ОСОБА_5 (шлюбне прізвище - ОСОБА_6) Л.Ю., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_2 (а.с.8, 9).

Також зясовано, що за свого життя батько позивача ОСОБА_4 був власником домоволодіння № 67 в с.Зелена, прис.Лазок, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

18.03.2018 року батько позивача ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть, серії І-НМ №270871, яке видане виконавчим комітетом Зеленської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.12).

Заповіт від його імені у виконкомі сільської ради не посвідчувався. Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на домоволодіння, яке знаходиться в с.Зелена, прис.Лазок, 67, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, на яку згідно ст.1261 ЦК України претендує позивач ОСОБА_2, як дочка спадкодавця.

Згідно довідки приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 31.10.2018 року за № 389/02-14, згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцем майна померлого 18.03.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є його донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в тому числі з врахуванням 2/3 часток, від яких відмовилась на її користь дружина спадкодавця ОСОБА_5 та донька спадкодавця ОСОБА_6

Дружина спадкодавця ОСОБА_5 також відмовилась від одержання свідоцтва про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя, заявивши що спадкове майно є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.13).

Інших спадкоємців, які б претендували на дане домоволодіння немає.

В даний час позивач бажає оформити спадщину, а тому звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_7 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 31.10.2018 р. за № 388/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння № 67, яке знаходиться в с.Зелена, прис.Лазок, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, після смерті ОСОБА_4 в звязку з тим, що нею не було надано документ про право власності на домоволодіння на імя останнього, що свідчило б належність даного майна померлому (а.с.18).

У відповідності до ч.1 ст.1258 ЦК України, ОСОБА_2 має право прийняти спадщину після смерті свого батька в порядку спадкування за законом. Однак в звязку з відсутністю документів про первинну реєстрацію домоволодіння на імя спадкодавця позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушена звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

На даний час реєстрація права власності на вищевказане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась, що підтверджується довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» за № 567 від 04.10.2018 року (а.с.14).

З метою узаконення вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача працівниками ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було проведено обмір та оцінку будівель і 12.10.2018 року видано технічний паспорт на домоволодіння №67, яке знаходиться в с.Зелена, прис.Лазок, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, згідно якого воно складається із житлового будинку «А», загальною площею 51,6 м.кв., житловою площею 16,8 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б» площею 31,7 кв.м., загальною вартістю 107922 грн. (а.с.15-17).

Відповідач Зеленська сільська рада, Надвірнянського району, Івано-Франківської області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_2 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_2 на домоволодіння, яке знаходиться в с.Зелена, прис.Лазок, 67, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.ст.328, 319, 321, 392, 1222, 1258, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на домоволодіння, яке знаходиться в с.Зелена, прис.Лазок, 67, Надвірнянського району, Івано-Франківської області і яке складається із житлового будинку «А», загальною площею 51,6 м.кв., житловою площею 16,8 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б» площею 31,7 кв.м., загальною вартістю 107922 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.