Номер провадження: 22-ц/813/1796/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Чумаченка Святослава Олександровича на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 13.06.2018 року, ухваленого суддею Домусчі Л.В.,

встановив:

15.12.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, визначення заборгованості по аліментам, у якому просила змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 у твердій грошовій формі у розмірі 20000 грн. та визначити розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_3 у сумі 1273668,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що між нею та ОСОБА_3 02.02.2014 року було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2010 року. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син - ОСОБА_5. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2010 року, яке набрало законної сили 30.04.2010 року, стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або зміни матеріального стану платника податків. ОСОБА_2 вважала, що розмір аліментів повинен бути змінений та встановлений в твердій грошовій сумі, оскільки як стало відомо з відповіді Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на адвокатський запит, відповідач працює моряком. З 2009 року працює на посаді старшого помічника капітана судна при посередництві ДП «V.Ships (Ukraine)». Категорія судів «танкер з перевезення нафтопродуктів та хімічних вантажів». Інформацію щодо заробітної плати відповідача ДП «V.Ships (Ukraine)» не надало, у зв'язку з чим при розрахунку розміру аліментів позивач виходила зі ставок моряків - старшого помічника капітана судна та капітана судна, які повинні бути не нижче рекомендованих Міжнародною федерацією транспортників. Посилалась на те, що заробіток відповідача є достатньо високим, його матеріальне становище дозволяє на гідному рівні утримувати свого сина, проте він цього не робить. Позивач зазначала, що її матеріальне становище скрутне, вона не працює та крім сина вона виховує доньку. Вказувала, що з 2010 року відповідач працював на посаді старшого помічника капітана судна, а з 2013 року - капітаном, тоді як виконавча служба стягувала аліменти з відповідача як з безробітної особи. Згідно розрахунку позивача, сума заборгованості відповідача по аліментам за період з березня 2010 року по жовтень 2016 року становить 1273668,06 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 13.06.2018 року позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визначення заборгованості за аліментами залишено без розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 13.06.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задоволено. Вирішено змінити з дня набрання рішенням законної сили розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2010 року (справа №2-6845/10), з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на 20000 грн. з урахуванням індексації, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подав представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Чумаченко С.О., в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Чумаченко С.О. обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог в частині визначення дати, з якої стягуються аліменти у зміненому розміріта не врахував наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини. Крім того вказує, що суд помилково та безпідставно дійшов висновку про наявність у відповідача постійної роботи моряком, а також те що, у відповідача відсутнє покращення матеріального стану, що є обов'язковою умовою для застосування ст.192 СК України.

Крім того представник ОСОБА_3 вважає, що суд не врахував положення ч.1 ст.141 СК України та встановлений державою прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, не дослідив питання реальної потреби дитини саме у такій значній сумі в якості аліментів, у тому числі в контексті рівності обов'язків батьків щодо дитини та адекватності стягнутої суми аліментів прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку (стягнута сума аліментів більш ніж в 10 раз перевищує прожитковий мінімум); фактично суд переклав обов'язки по утриманню дитини виключно на відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Чумаченко С.О. просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача - адвокат Медведєв Ю.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, зареєстровано Лиманівською сільрадою Березанського району Миколаївської області та не оспорюється сторонами.

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.11.2010 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №47 від 07.09.2010 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси, від 19.04.2010 року було задоволено позов ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від заробітку починаючи з 18.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час дитина - ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з новою сім'єю у складі матері, батька, дружини та доньки Поліни, що підтверджується Довідкою про склад сім'ї та проживання, виданої Рибаківською сільською радою Березанського району Миколаївської області від 31.01.2017 року.

З пояснень сторін встановлено, що між сторонами існує спір з приводу розміру аліментів, присуджених на сина. Позивач, яка на теперішній час не є працевлаштованою (зазначене не спростовано стороною відповідача), просила змінити розмір аліментів з частки на тверду грошову суму.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з наступного.

Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України).

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначена правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 25.04.2018 року (по справі № 640/16750/16-ц).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 має посвідчення особи моряка серії НОМЕР_3, видане 12.08.2009 року та дія якого продовжено до 17.07.2019 року. Зазначене підтверджено копією посвідчення моряка серії НОМЕР_3 (а.с.111-113), листом ДП «Адміністрація морських портів України (а.с.150), копією послужної книжки, виданої на ім'я ОСОБА_3 (а.с.251-252).

У судовому засіданні головуючим суддею було оглянуто паспорт громадянина України ОСОБА_3, виданого Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, в якому є відмітка про видачу посвідчення особи моряка НОМЕР_4 від 12.08.2009 року.

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2017 року Адміністрацією Одеського морського порту ДП «Адміністрація морських портів України» листом №20А-3/10-495/1 від 06.07.2017 року було надано засвідчену копію витягу з журналу видачі оформлених посвідчень та повідомлено, що капітаном морського порту Одеса видано посвідчення особи моряка ОСОБА_3 12.08.2009 року та у подальшому продовжено його дію до 17.07.2019 року (а.с.150-152).

З листа Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України № 1/13-502/02-731/16 від 19.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 звертався останнього разу до Миколаївської регіональної філії Інспекції 19.02.2013 року з метою підтвердження кваліфікації у Державній кваліфікаційній комісії з нагоди присвоєння звання капітана далекого плавання (а.с.13).

Згідно листа Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 09.11.2017 року №18-26/7053, дипломно-паспортним відділом служби капітана Миколаївського морського порту 10.11.2016 року було видано ОСОБА_3 диплом капітана далекого плавання №17037/2016/07 (а.с.191-192).

З листа Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 19.09.2016 року, вбачається, що відповідача в період з 20.11.2013 по 19.01.2013 року дійсно працював моряком (а.с.14).

ДП «В.Шіпс (Україна)» листами №085 від 16.02.2017 року та №351 від 25.05.2017 року повідомляли, що ОСОБА_3 не був працевлаштований за кордоном за посередництвом ДП «В.Шіпс (Україна)» (а.с.45, 132).

Між тим, листом №423 від 05.07.2017 року ДП «В.ШІіпс (Україна)» повідомили суд, що ОСОБА_3 звертався за послугами з посередництва у працевлаштуванні за кордоном до ДП у період з 2010 до 2012 років (а.с.143).

З витягу щодо перетинання державного кордону України з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» вбачається, що ОСОБА_3 у період з 01.01.2013 року по 12.01.2017 року неодноразово перетинав державний кордон України в різних напрямках, зокрема Варшава, Франкфурт, Стамбул, Амстердам, Відень та ін. (а.с.105), а в період з 12.01.2017 року по 20.12.2017 року в напрямку Стамбул, Варшава, Рига та ін. (а.с.217).

Листом вих. №233-656БТ від 05.01.2018 року Акціонерний банк «Південний» повідомив суд, що на ім'я ОСОБА_3 було відкрито:

- з 02.07.2013 року поточний рахунок НОМЕР_5 у валюті - євро, який закрито 06.11.2017 року;

- з 08.07.2014 року поточний рахунок з видачею особливого платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_6 у валюті - євро, який закрито 28.11.2017 року.

З даного листа вбачається, що перерахування коштів на вказані рахунки здійснювалось компанією «V.Ships» для виплати заробітної плати у період з 16.01.2014 року по 26.09.2017 року (а.с.221-224).

З урахування викладеного, суд першої інстанції вбачав, що інформація, викладена у листах ДП «В.Шіпс (Україна)» №085 від 16.02.2017 року та №351 від 25.05.2017 року, з приводу того, що відповідач не був працевлаштований за кордоном за посередництвом ДП «В.Шіпс (Україна)» (а.с.45, 132), спростовується іншими обставинами, встановленими по справі, та доказами, наданими до справи (листами адміністрацією морських портів, інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України, відомостями наданими АБ «Південний»).

Таким чином, з врахуванням того, що компанія ДП «В.Шіпс» двічі повідомила суд, що не була посередником при працевлаштуванні ОСОБА_3, а третій раз вказала, що дійсно здійснювала працевлаштування відповідача, у суду прийняв відомості, що надані АБ «Південний», з яких вбачається, що до 28.11.2017 року ОСОБА_3 отримував заробітну плату від ДП «В.Шіпс».

Стороною відповідача на підтвердження своїх посилань з приводу того, що ОСОБА_3 не працює моряком було надано копію наказу №4 ТОВ «КАСІВА» від 30.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 прийнято на роботу на посаду менеджера з окладом 3200 грн. на місяць (а.с.62), на підставі наказу направлено 13.03.2017 року до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» прохання відкриття рахунку на ім'я ОСОБА_3 (а.с.63).

Між тим, жодних інших доказів на підтвердження працевлаштування відповідача в ТОВ «КАСІВА» до суду не надано. Пояснити обставини, причини та з якою метою відповідач так часто перетинав кордон України представники відповідача не змогли.

Крім того, згідно виписки по рахунку ОСОБА_3 у ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач отримував заробітну плату від ТОВ «НІКЗЕРТРАНС» 15.12.2017 року (а.с.230).

Також, згідно виписки ПАТ Банк «Південний» за період з 01.01.2014 року по 05.01.2018 року (а.с.222-224), на рахунки позивача перераховувались кошти за призначенням платежу: SALARY/V SHIPS ISLE OF MAN COMPASS HOUSE.

Зокрема, протягом 2016 та 2017 років на рахунок відповідача надходили суми у розмірі 4000 євро (30.03.2016 року); 5000 євро (28.04.2016 року); 7519, 81 євро (26.05.2016 року); 8500 євро (26.08.2016 року); 6874, 36 євро (28.09.2016 року); 4000 євро (01.02.2017 року); 6000 (01.03.2017 року); 5400,21 євро (17.03.2017 року); 7000 євро (26.05.2017 року); 10 065, 88 євро (11.07.2017 року); 7000 євро (26.09.2017 року).

Тож, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час звернення до суду, а саме 15.12.2016 року з позовом відповідач був моряком та отримував відповідну заробітну плату за цим фахом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов висновку, що відповідач протягом 2014-2017 років (тобто і на час подання даного позову) регулярно отримував заробітну плату як моряк на рахунок, відкритий на його ім'я в АБ «Південний», при цьому наказ про прийняття відповідача на роботу у ТОВ «КАСІВА» датований 30.01.2017 року, коли вже було відкрито провадження у справі, тому не приймається судом до уваги.

Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням всіх наявних доказів, суд вбачав, що ОСОБА_3 дійсно працює моряком та отримує достатній заробіток, щоб забезпечити дитині гідний рівень життя, тому суд дійшов висновку про необхідність зміни розміру аліментів, стягнутих на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2010 року (справа №2-6845/10).

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду.

Доводи апелянта про те, що суд помилково та безпідставно дійшов висновку про наявність у відповідача постійної роботи моряком, а також те що, у відповідача відсутнє покращення матеріального стану, що є обов'язковою умовою для застосування ст.192 СК України, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інтонації надав правильну правову оцінку, власних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, апелянт не надав.

Необґрунтованими є доводи апелянта, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог в частині визначення дати, оскільки предметом позову є збільшення розміру аліментів, а тому суд розглянув справу у межах позовних вимог та мав повноваження щодо визначення дати стягнення аліментів.

Разом з цим колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що судне врахував положення ч.1 ст.141 СК України та встановлений державою прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, не дослідив питання реальної потреби дитини саме у такій значній сумі в якості аліментів, у тому числі в контексті рівності обов'язків батьків щодо дитини та адекватності стягнутої суми аліментів прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку (стягнута сума аліментів більш ніж в 10 раз перевищує прожитковий мінімум); фактично суд переклав обов'язки по утриманню дитини виключно на відповідача.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», у 2018 році установлено прожитковий мінімум на: дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Отже мінімальний розмір аліментів на одну дитину у даному випадку не може бути меншим, ніж 972 грн.

Крім того колегія суддів враховує наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини.

Таким чином підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе і необхідним позов задовольнити частково, змінивши розмір аліментів з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на 8 000 грн. з урахуванням індексації.

Отже, рішення суду у відповідності до п. 4 ч.1, ст.376 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Чумаченка Святослава Олександровича - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 13.06.2018 року в частині розміру аліментів - змінити, змінивши розмір аліментів з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на 8 000 (вісім тисяч) гривень з урахуванням індексації.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.04.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева