Провадження № 2-з/761/234/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення заяви про забезпечення позову

11 квітня 2019 року суддя Шевченківський районний суд міста Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Проскури Т.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об»єктів спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

з жовтня 2017 року в провадженні судді Шевченківського районного суду міста Києва Осаулова А.А. перебуває вказана цивільна справа, де ухвалою судді від 15.11.2017 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд за участю сторін.

Розгляд справи проводився та призначався неоднаразово.

10.04.2019 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Проскури Т.О. про забезпечення позову, де представник позивача просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: квартири АДРЕСА_3 та 73/100 частин підсобних приміщень (приміщення з №1 по №13) (літ. «Б») в будинку АДРЕСА_3. Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що після того, як відповідач дізнався про вказаний судовий спір, то він вже продав без згоди позивачки дві квартири, що є предметом поділу подружжя. Відтак, існує ймовірність подальшого продажу цих квартир та іншого майна, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 в 2017 році звернулась до суду із цим позовом з метою поділу набутого у шлюбі із відповідачем нерухомого майна, але частина такого майна у вигляді квартир АДРЕСА_3 відповідачем ОСОБА_4 з 11.07.2018 року були реалізовані відповідачем без згоди позивачки, тобто під час судового спору щодо вказаних об»єктів нерухомості.

Тобто, вказані квартири вже перереєстровано згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2019 року.

Інший спірний об»єкт нерухомості у вигляді підсобних приміщень площею - 961,6 кв.м. (приміщення з №1 по №13) (в літ. «Б») по АДРЕСА_3 в розмірі частки - 73/100 належать на праві ласності відповідачу ОСОБА_4

Зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідача можуть бути порушені права позивача щодо спірних об»єктів нерухомості та наявна реальна об»єктивна можливість відчуження в подальшому вказаних об»єктів нерухомості, що значно ускладнить розгляд справи, а тому заява про накладення арешту на вказані квартири підлягає частковому задовленню в межах арешту на Ѕ частин спірних об»єктів нерухомості, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Окрім того, суд також враховує інтереси відповідача у справі, шляхом вирішення питання щодо зустрічного забезпечення. Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч.5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

При цьому, суд враховує вимоги щодо співмірності вказаних заходів зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову та приходить до висновку про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов'язання позивача за внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі - 10000,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача - адвоката Проскури Т.О. від 10.04.2019 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об»єктів спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно,- задовольнити частково.

Накласти арешт на наступні об»єкти нерухомості, а саме:

-Ѕ частину квартира АДРЕСА_1, загальною площею - 140,1 кв.м., житловою - 114,7 кв.м.;

-Ѕ частину квартира АДРЕСА_2, загальною площею - 143,5 кв.м., житловою - 114,7 кв.м.;

-1/2 частина підсобних приміщень площею - 961,6 кв.м. (приміщення з №1 по №13) (в літ. «Б») по АДРЕСА_3 в розмірі частки - 65/100.

Дані про стягувача:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянки Російської Федерації НОМЕР_1, виданий відділом внутрішніх справ Красносельського району міста Москва 08.07.2004 року, адреса реєстрації АДРЕСА_4.

Дані про боржника:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_2, виданий ГУ МВД Росії по м.Москва 02.02.2019 року, адреса реєстрації АДРЕСА_4.

Зобов'язати ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести 10 000 грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва за реквізитами:

УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37995466

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 6011

призначення платежу: грошові кошти за зустрічне забезпечення, згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 11.04.2019 року у справі №761/36137/17, цивільне провадження №2/761/754/2019, внесені (ПІБ особи, що вносить грошові кошти) згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Роз'яснити, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала набуває законної сили з 11 квітня 2019 року та підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду покласти на державну виконавчу службу Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві (адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 110).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов