Справа№592/2246/19
Провадження №2/592/2062/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

встановив:

ПАТ "ПРОСТО-страхування" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 39 820,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 11.03.2017 ПАТ „ПРОСТО-страхування та ОСОБА_1 уклали Поліс № АК/5855455 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1. 10 жовтня 2017 року в місті Суми на проспекті Курському відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Daewoo SENS», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 Відповідно до вироку Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 березня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР ОСОБА_1 12.10.2017 до AT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 Внаслідок даної пригоди потерпіла особа ОСОБА_3 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля НОМЕР_3. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Daewoo SENS» реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 39 820,00 гривень. 15.05.2018 до АТ «ПРОСТО-страхування» звернулася ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 із заявою про виплату страхового відшкодування. ДТП було визнано позивачем страховим випадком та було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок потерпілого у розмірі 39820 гривень. Страховик після виплати страхового відшкодування користується правом регресного позову до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Факт керування страхувальником транспортним засобом у стані алкогольного спяніння підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено регресивну вимогу про відшкодування збитків. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Таким чином позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_5, подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що розмір виплаченої страхової суми є завищеним, а сама страхова виплата здійснена безпідставно, оскільки договір страхування, укладений між позивачем та відповідачем у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є реальним договором. Реальність договору страхування полягає в тому, що він вважається укладеним, тобто таким, що породив правові наслідки як юридичний факт, з моменту вчинення певної дії, а саме: внесення першого страхового платежу. Інших умов внесення страхового платежу відповідачем у договорі не визначено. Таким чином, за відсутності сплаченого страхового платежу, поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №5855455 не є чинним і не створив жодних прав та обов'язків для позивача та відповідача. У зв'язку з відсутністю страхового платежу позивач не мав права вносити вказаний поліс як чинний до централізованої бази даних, а тим більше не мав права виплачувати страхове відшкодування третім особам. Крім того, позивачем здійснено страхову виплату без жодного повідомлення відповідача. Відповідач не приймав участі у перемовинах позивача з особою, що отримала страхове відшкодування, визначення майнової шкоди, її оцінки, тощо. Підписи, які стоять Акті огляду транспортного засобу та Додатковому акті огляду транспортного засобу від імені ОСОБА_1 йому не належать. Перший огляд пошкодженого ТЗ відбувся 24.10.2017, додатковий огляд ТЗ відбувся через майже п'ять місяців 12.04.2018 року. Необхідність такого тривалого оцінювання майнової шкоди викликає сумніви щодо відповідності розміру шкоди завданої ДТП сумі грошових коштів, вказаній у висновках звіту.

Представником позивача подано відповідь на відзив де він зазначив, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2017 ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 уклали Поліс № АК/5855455 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

10.10.2017 р. в місті Суми на проспекті Курському відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Daewoo SENS», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 (а.с.6-11)

Відповідно до вироку Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 березня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР ОСОБА_1 (14-15)

Відповідно до постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 грудня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 10 жовтня 2017 року о 18 год. 30 хв. в місті Суми по проспекту Курському керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, млява мова, різкий запах з породними рота. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.12).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України,- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України,- шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «ПРОСТО-страхування».

12.10.2017 до AT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 Внаслідок даної пригоди потерпіла особа ОСОБА_3 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля НОМЕР_3.(а.с.8-9)

Згідно звіту №039 від 11.05.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу „Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 39 820,00 грн. (а.с.16-30).

Згідно страхового акту №123900 від 30.05.2018 року складеного ПАТ «ПРОСТО-страхування», ДТП, яке сталась 10.10.2017 р., за участю власників автомобілю «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 та автомобіля „Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6, визнано страховим випадком та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, яка склала 39820,00 грн. (а.с.59).

15 травня 2018 року до АТ «ПРОСТО-страхування» звернулася ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 (згідно довіреності від 31.03.2016 р.), із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.56).

Відповідно до платіжного доручення № 9493 від 30.05.2018 р. здійснено страхове відшкодування ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_4 у сумі 39820,00 грн. (а.с.60).

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО- страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-1837 від 1907.2018 р. на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення (а.с.61).

Відповідно до ст. 1191 ЦК України,- особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України,- особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування»,- до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статі 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.аст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідачем суду надано відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги він не визнає. При цьому будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надано. Відповідач не оспорював вказані дії страховика, не оспорював визначений страховиком розмір відшкодування. Крім того, відповідач не подав ніяких доказів на спростування тих доказів, які подав позивач для доведення розміру шкоди і розміру збитків.

При цьому суду надано докази щодо керування транспортним засобом відповідачем у стані алкогольного спяніння під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача виплаченого позивачем страхового відшкодування у порядку регресу потерпілій особі у розмірі 39820,00 грн.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с.78).

Крім того, 16 квітня 2018 року між позивачем та адвокатським бюро «Синюк та партнери», що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 КС№6423/10 від 15.02.2018 р., укладено договір про надання правової допомоги №1.

На підтвердження факту сплати вартості наданої правової допомоги до позовної заяви долучено копії платіжних доручень.

Відповідно до акту виконаних робіт та детальному опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги, витрати на правову допомогу по даній справі склали 3000 грн.

Згідно зі ст.137 ЦПК України,- витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем надано копії платіжних доручень в підтвердження понесення витрати на правничу допомогу. У акті виконаних робіт та детальному опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги наведено характер правової допомоги, кількість витрачених годин, розрахунок вартості та вартість наданих послуг.

З урахуванням вищезазначеного суд, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 133, 141, 158, 209, 229, 255, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (м.Суми, просп.Курський, 8, кв.15, РНОКПП НОМЕР_4) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена,10, , затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 39820 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., всього 44741 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 16.04.2019 р.

Суддя В.Б. Князєв