Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 599/1444/18

провадження № 61-1518св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - орган опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Жеребецькою Іриною Орестівною, на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року у складі судді Іваницького О. Р. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Ткача О. І., Ходоровського М. В., Бершадського Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року орган опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації подав позов до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є матір'ю двох доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказував, що відповідач зловживає спиртними напоями, не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, не забезпечує необхідне харчування, відсутні належні умови для проживання дітей, систематично залишають дітей без нагляду. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що опинились в складних життєвих обставинах, у зв'язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов'язків відносно них.

Позов мотивовано тим, що згідно з перевірками, проведеними Службою у справах дітей, встановлено неналежні умови для проживання дітей із відповідачкою: будинок погано опалюється; немає запасу продуктів; умов для приготування їжі; санітарно-гігієнічні умови проживання жахливі; кімнати потребують ремонту. Відповідачка не працює, живе у будинку колишнього чоловіка за рахунок соціальної допомоги, яку отримує на малолітніх дітей, неодноразово залишала дітей самих вдома без нагляду.

Згідно з розпорядженням голови Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 22 травня 2017 року малолітніх доньок ОСОБА_1 було тимчасово влаштовано в комунальний заклад Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном на шість місяців.

У вересні 2017 року розпорядженням голови Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області надано згоду на повернення позивачці дітей та зобов'язано ОСОБА_1 належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.

Протягом 2017-2018 років відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що для дітей існують загрозливі обставини для життя і проживання, а відповідачка як матір не усвідомлює свою міру відповідальності за дітей, позивач просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно двох малолітніх доньок та стягнути із неї аліменти на утримання дітей у розмірі по 1 000,00 грн на кожну дитину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зборівського районного суду від 04 жовтня 2018 року позов Органу опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1 000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення районного суду мотивоване тим, що відповідач не забезпечила умови для проживання дітей, не цікавиться їх здоров'ям, не дбає про фізичний та розумовий розвиток, зловживає спиртними напоями, двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за невиконання батьківських обов'язків, роз'яснювальні, попереджувальні та адміністративні заходи щодо неї не дали результату.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року залишено без змін.

Тернопільський апеляційний суд погодився з висновками районного суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасуватирішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити Органу опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної правової оцінки доказам у справі, не взято до уваги бажання матері самостійно виховувати своїх дітей та її материнські почуття. Сім'ї допомагає благодійна організація «Серце милосердя», яка на цей час суттєво покращила умови проживання дітей: зроблено косметичний ремонт; були надані харчові продукти; постільна білизна.

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме з вини ОСОБА_1 у дітей погіршився стан здоров'я та передчасно застосовано крайній захід - позбавлення батьківських прав, не надавши ОСОБА_1 можливість змінити своє ставлення до виховання дітей.

Доводи інших учасників справи

У лютому та березні 2018 року орган опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації подав до суду відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_1, в яких зазначив, що при повторному відвідуванні сім'ї ОСОБА_1 21 лютого 2019 року ситуація не змінилася. ОСОБА_1 знаходилась у нетверезому стані, діти не нагодовані, скрізь безлад. Доводи, наведені в касаційній скарзі, необґрунтовані, відповідачу надавалась можливість змінити своє ставлення до дітей та покращити їх умови проживання, однак вона нею не скористалася та продовжує вести аморальний спосіб життя, про дітей не піклується.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю шести дітей в тому числі і малолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судовими рішеннями ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав щодо чотирьох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 24, 27, 28).

ОСОБА_1 не працює, отримує державну соціальну допомогу на малолітніх дітей.

Згідно з характеристикою Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 17 липня 2018 року № 331, ОСОБА_1 схильна до зловживання алкоголем, не приділяє належної материнської уваги дітям. Часто залишає дітей без догляду. Також, не приділяє дітям належної уваги щодо харчування, одягу та побутових умов (а. с. 13).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації Зборівської районної державної адміністрації в Тернопільській області від 22 травня 2017 року малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тимчасово влаштовано у комунальну установу Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном на шість місяців (а. с. 15).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації Зборівської районної державної адміністрації в Тернопільській області від 11 вересня 2017 року надано згоду на повернення малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матері ОСОБА_1, зобов'язано матір належним чином виконувати батьківські обов'язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх та матеріально забезпечувати (а. с. 17).

Після повернення відповідачці дітей у березні 2018 року у дівчаток виявлено дефіцитну анемію та лямбліоз кишківника (а. с. 18, 23, 57).

ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років чотири рази притягувалась до адміністративної відповідальності за частиною першою, другою статті 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків (а. с. 14).

21 червня 2018 року службою у справах дітей Зборівської районної державної адміністрації під час перевірки умов проживання малолітніх дітей ОСОБА_1, встановлено, що батьки залишили дітей у будинку без нагляду дорослих (а. с. 25).

Актом обстеження умов проживання від 12 липня 2018 року, який складено службою у справах дітей Зборівського районної державної адміністрації, встановлено що умови проживання, санітарно-гігієнічні та побутові умови є незадовільними. У будинку безлад, бруд, розкиданий одяг. Діти брудні. Стосунки у сім'ї складні. Батько та мати зловживають алкоголем, належної уваги вихованню та розвитку дітей не приділяють (а. с. 26).

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 19 липня 2018 року № 2, орган опіки і піклування зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов'язків без поважних причин, свідомо нехтує ними, ухиляється від виховання дітей, заходи профілактичного впливу та зобов'язання належним чином виконувати батьківські обов'язки, приділяти дітям увагу, турбуватися про них, виховувати та матеріально забезпечувати, позитивного результату не дали, суди зробили обґрунтований висновок про наявність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що перебування дітей під опікою держави буде відповідати якнайкращим інтересах дітей. Дітям буде надано медичні послуги, належний догляд та харчування, що не в змозі забезпечити їм їх мати ОСОБА_1

З урахуванням винної поведінки матері по ухиленню від виконання своїх обов'язків, неодноразового притягнення її до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, численних спроб органу опіки та піклування щодо розв'язання виниклої ситуації, в тому числі відібрання, а потім повернення дітей матері, суди мали підстави для застосування такого крайнього заходу як позбавлення матері батьківських прав.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Жеребецькою Іриною Орестівною, залишити без задоволення.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило