Справа № 266/380/19
Провадженя№ 2/266/422/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

третя особа Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в ухвалах відсутня,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

В обґрунтування позову зазначила, що її мати ОСОБА_3 мешкала з її батьком однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1956р., у 1960р. вони подали до відділу РАЦС заяву з метою реєстрації шлюбу, однак за три дні до реєстрації між ними стався конфлікт, в внаслідок якого її мати та відповідач не стали реєструвати шлюб і більше не мешкали разом. В результаті сумісного мешкання її матері та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася вона, у свідоцтві про її народження у графі батько нічого не зазначено, по-батькові зазначено ОСОБА_1. Мати з батьком не мешкали разом, однак відповідач регулярно приходив, спілкувався з нею, однак вона не знала, що це її батько, між ними склалися теплі стосунки. В 1979 році вона уклала шлюб з ОСОБА_6, від якого у неї народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., з якою відповідач спілкувався як з онукою. Її донька подорослішала і уклала шлюб, на весіллі якої був присутній відповідач. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати, після смерті якої відповідач продовжив спілкуватися і з нею, і з її донькою. У січні 2019 року відповідач повідомив їй, що він є її рідним батьком, про що вона сама здогадувалася і чому дуже зраділа. В сімейному альбомі залишилися фотографії її матері та відповідача, на яких зображена її мати у обіймах ОСОБА_2 Зараз відповідач бажає бути визнаний її батьком, але через поганий стан здоров'я не має змоги звертатися до органів РАЦС. Оскільки її рідним батьком є відповідач, і будь-яким іншим чином захистити свої права вона не має можливості, то ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача її батьком і внести відомості про відповідача, як про її батька до актового запису про її народження.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просила задовольнити, зауважила, що вона народилася у місті Маріуполь, її мати - ОСОБА_3 (після укладання шлюбів ОСОБА_3, її дівоче прізвище також ОСОБА_3. ЇЇ мати ОСОБА_3 мешкала з 1956 р. однією сім'єю з ОСОБА_2, однак вони посварилися і розійшлися, на той момент мати не знала, що вагітна. ЇЇ мати ОСОБА_3 народила її будучи матір'ю одиначкою, по-батькові надали їй ОСОБА_1. ОСОБА_2 регулярно приходив до них в гості, вона не називала його батьком, але весь час відчувала, що він її рідний батько. Після закінчення нею школи вони втратили зв'язок, а після народження доньки у 1980р. їх стосунки знову відновилися. У відповідача є інша родина та інші дорослі діти. Нещодавно вона дізналася, що її батьком є ОСОБА_2, який бажає у судовому порядку визнати своє батьківство.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання надав нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Зазначив, що він дійсно є рідним батьком ОСОБА_3 (зараз прізвище «ОСОБА_1»), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Маріуполі Донецької області у громадянки ОСОБА_3 (а.с. 23).

Представник третьої особи - Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що в актовому записі про народження позивача відомості про батька відсутні.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_1 є донькою її подруги, а ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1, яка маленькою жила разом з матір'ю, а ОСОБА_2 приходив до них в гості постійно, вона це особисто бачила. ОСОБА_2 постійно, все життя говорив, що позивачка його рідна донька. Мати ОСОБА_2 була проти реєстрації шлюбу свого сина, через різні національності. Сторони дуже похожі зовнішньо. ОСОБА_3 при житті визнавала, що ОСОБА_2 батько ОСОБА_1 Вона була на весіллі доньки ОСОБА_1, на якому був присутній ОСОБА_2 у якості дідуся.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона дружила з батьками ОСОБА_1 Позивачку вона знає з народження. ОСОБА_3 мешкала з ОСОБА_2, без реєстрації шлюбу, завагітніла, однак його мати була проти їх шлюбу, через різні національності. Вони розійшлися і ОСОБА_3 пішла жити до своєї матері, народилася донька, і на той момент ОСОБА_2 мешкав разом з донькою, потім уходив до матері, потім вони знов мирилися і він повертався, і остаточно вони розійшлися. Вона з 1961р. знала, що ОСОБА_2 є батьком позивачки. ОСОБА_2 завжди визнавав і визнає своє батьківство стосовно ОСОБА_1, однак сам зараз погано себе почуває і погано ходить.

Вислухавши позивачку, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, передбаченим у ч. 1 ст. 58 Конституції України, правовідносини регулюються нормами права, які діяли на час їх виникнення.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України. Оскільки він не має зворотної сили до правовідносин, що виникли, судом застосовуються положення діючого на той час законодавства.

Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Станом на 1961 рік порядок реєстрації народження регулювався Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30 травня 1926 року, в редакції Указу Президії ВР УРСР від 15 вересня 1945 року.

Згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

В даний час відповідач також визнає своє батьківство щодо позивачки ОСОБА_1, що підтверджено його особистою, нотаріально посвідченою, заявою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При встановленні батьківства суд приймає до уваги наступні обставини (умови): спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини; спільне виховання та утримання ними дитини; докази, що з достовірністю підтвердження визнання позивачем батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

У відповідності до вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Орджонікідзевським р/б РАЦС м. Жданова, актовий запис № 432, складений 17.04.1961р. Матір'ю ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3., записано ОСОБА_3, в графі батько запис відсутній (а.с. 11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № НОМЕР_5 від 27.03.2019р., актовий запис № 432 складений 17.04.1961р. Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, матір'ю ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженки м. Жданов, Сталінської області, записано ОСОБА_3, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 36).

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, виданим відділом РАЦС м. Жданова Жовтневого райвиконкому 28.07.1980р., актовий запис № 319, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_13, розірвано 29.04.1980р. (а.с. 14).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_6 від 02.04.2019р., актовий запис № 2601 складений 21.07.1977р. Міським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_13, прізвище до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3, розірвано 29.04.1980р., актовий запис про розірвання шлюбу № 319 (а.с. 45-46).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7, виданим Палацем урочистості м. Маріуполя Донецької області 21.02.1989р., актовий запис № 629, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., 21.02.1989р. уклав шлюб з ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5. Прізвище дружини після укладання шлюбу ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно із свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8, виданим Приморським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_14, у віці 75 років, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, актовий запис № 271 (а.с. 12).

Як вбачається з фотографій наданих позивачкою: мати позивачки ОСОБА_3 стоїть в обіймах відповідача ОСОБА_2 у 1957р.; ОСОБА_2 був присутній із ОСОБА_1 на весіллі доньки позивачки (а.с. 15-16).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що батьком позивачки ОСОБА_1 є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується дослідженими матеріалами справи, показами свідків, та з урахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, слід визнати ОСОБА_2 батьком позивачки та внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1, зазначивши відповідача батьком позивачки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 223, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Маріуполя.

Внести зміни в актовий запис № 432 про народження, складений 17 квітня 1961року Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, зазначивши ОСОБА_2 батьком ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення - 16.04.2019 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, яка мешкає: АДРЕСА_1

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, який мешкає: АДРЕСА_2