ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/11469/13-ц

провадження № 22-ц/4809/793/19

Кропивницький апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», представник - уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2019 року у складі судді Драного В. В. у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначала, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк», яке придбало майнові права у ВАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 28.3/16/07-НВ від 06 грудня 2007 року до неї про стягнення заборгованості у розмірі 389503 грн. 14 коп. та судовий збір у розмірі 3895 грн. 03 коп., видано виконавчий лист від 03 червня 2015 року. Постановою державного виконавця 11 червня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47796795. 14 лютого 2018 року ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу майнових прав № 221/К передав у власність майнові права за кредитним договором фізичній особі ОСОБА_3, який 30 липня 2018 року за договором купівлі-продажу майнових прав передав у власність майнові права за кредитним договором фізичній особі ОСОБА_4 та, відповідно до п.2.3. договору втратив всі права вимоги до неї. 11 серпня 2018 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір про припинення зобов?язання за кредитним договором за домовленістю сторін, згідно з яким її обов?язки за кредитним договором вважаються припиненими в повному обсязі.

Просила визнати виконавчий лист Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2015 року у справі № 405/11469/13-ц таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. Суд встановив, що стягувачем у виконавчому листі є ПАТ «Дельта Банк», докази про заміну сторони виконавчого провадження на ОСОБА_4 відсутні, а також не надано належні докази припинення зобов'язання боржника на підставі переходу права вимоги.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення заяви. Зазначає, що суд відмовив у задоволенні її заяви з підстав того, що ОСОБА_4 не є стороною виконавчого провадження, залишивши поза увагою те, що вона не є боржником перед стягувачем ПАТ «Дельта Банк», а всі права вимоги до неї набула ОСОБА_4, перед якою її обов?язки також вважаються припиненими в повному обсязі поза межами виконавчого провадження, у зв?язку з чим ОСОБА_4 не потрібно було ставати стороною виконавчого провадження.

Апеляційне провадження відкрито 21 березня 2019 року (а.с.51), ухвалою від 29 березня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 10 квітня 2019 року (а.с.62).

Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надійшов.

В засідання апеляційного суду учасники справи, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку ( а.с.63-70), не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили , обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом ( ч.2 статті 18 ЦПК України).

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби від 11 червня 2015 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа у цивільній справі № 405/11469/13-ц, виданого 03 червня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 389503 грн.14 коп., судового збору 3654 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.(а.с.3,4).

На підтвердження обставин для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 надала завірені особисто нею ксерокопії:

договору №221/к купівлі-продажу майнових прав від 14 лютого 2018 року, за яким Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» продало ОСОБА_3 право вимоги за кредитним договором від 06 грудня 2007 року та іпотечним договором, які укладені з ОСОБА_1 (а.с.5-6);

договору купівлі-продажу майнових прав від 30 липня 2018 року, за яким ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 право вимоги за кредитним договором від 06 грудня 2007 року та іпотечним договором, які укладені з ОСОБА_1, а пунктом 2.2 цього договору визначено, що продавець передав покупцю оригінал договору купівлі - продажу №221/к (а.с.7-8).

11 серпня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про припинення зобов'язання за кредитним договором від 06 грудня 2007 року за домовленістю сторін. За умовами цього договору ОСОБА_4 згодна на отримання щомісяця протягом п'яти років з дати укладення цього договору від ОСОБА_1 консультацій з питань бухгалтерського обліку та оподаткування взамін виконання ОСОБА_1 всіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 06 грудня 2007 року. В пункті 3.3 цього договору зазначено, що ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 всі без винятку документи стосовно придбаних нею майнових прав, зокрема, оригінал договору від 14 лютого 2018 року №221/к та оригінал договору купівлі-продажу майнових прав від 30 липня 2018 року (а.с.9).

За правилами ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань визначені у главі 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК україни зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу (ст.605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі ( ст.606 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заміна сторони у виконавчому провадженні не проводилася, а заявник не надав суду належних та допустимих доказів припинення обов'язку боржника ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи із встановленого ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В порядку підготовки справи до розгляду апеляційним судом було запропоновано ОСОБА_1 надати апеляційному суду оригінали договорів купівлі-продажу майнових прав або їх копії, завірені в установленому законом порядку (а.с.54), запит разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 отримала 22 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.60), однак такі документи, оригінали яких за умовами вищезазначених договорів перебувають у заявника, апеляційному суду не були надані.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заявником не надано жодних доказів припинення зобов'язання за іпотечним договором, який був нотаріально посвідчений, а тому договір про відступленням прав за іпотечним договором теж повинен бути нотаріально посвідченим. Також відсутня виписка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, хто є на даний час іпотекодержателем за договором іпотеки від 06 грудня 2007 року.

За таких обставин слід визнати, що висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів на підтвердження припинення обов'язку боржника є правильним. Такі докази, зокрема, оригінали договорів купівлі-продажу майнових прав або їх копії, завірені в установленому законом порядку, не надано заявником і суду апеляційної інстанції.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задовлення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку лише у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

В.В.Черненко