Справа № 669/206/19
Провадження № 2/669/195/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.

з участю: секретаря судового засідання Демянюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Білогіря цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» (далі по тексту ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» (далі по тексту ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ») та відповідачем укладено договір № -019066 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору.

Позикодавцем було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 позику в розмірі 4000 грн. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28 грудня 2017 року, відповідно до умов якого позичальник зобовязується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою (п. 10.1.3).

Строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору (п. 5.1). Строк на який надається позика 31 день (п. 5.2). Дата надання позики 05 липня 2018 року, а дата її повернення не пізніше 23:00 04 серпня 2018 року включно (п. п. 5.3, 5.4).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не передбачено договором або законом (ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1416 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2 % (80 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою.

Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті позичальником, у період з вищезазначеним договором складає 5416 грн.

Платіжним дорученням № 4019 від 05 липня 2018 року та повідомленням від 05 липня 2018 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в сумі 4000 грн.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України.

Станом на 01 листопада 2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4 даного договору, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 23216 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4000 грн., заборгованості по процентам 8536 грн., заборгованості за пенею 10680 грн.

01 листопада 2018 року між позикодавцем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (Фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, відповідно до якого клієнт відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у звязку з чим гарантії, наданими боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до останнього перейшли всі повязані з ним права, зокрема, право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі.

Враховуючи, що боржник не виконав своїх зобовязань перед новим кредитором за договором № -019066 від 05 липня 2018 року про надання позики, тому позивач змушений звернутись до суду із даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 23216 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 липня 2018 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено договір № -019066 про надання 4000 грн. позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, шляхом реєстрації на Інтернет сайті https://e-groshi.com. При цьому, ОСОБА_1 зазначив свої паспортні дані, місце проживання та ідентифікаційний номер, отримавши доступ до одноразового ідентифікатора для укладення (підпису) цього договору через смс код 185548.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до умов вищевказаного договору позикодавець надав клієнту кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання Позики, та відповідно до умов договору, а позичальник зобовязується отримати та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і строк визначений цим договором.

Розмір позики 4000 грн. Сума процентів за користування позикою 1416 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки фіксована.

Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2 % (80 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою.

Строк надання послуг за договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору. Строк на який надається позика 31 день. Дата надання позики 05 липня 2018 року, а дата її повернення не пізніше 23:00 04 серпня 2018 року включно.

Платіжним дорученням № 4019 від 05 липня 2018 року та повідомленням від 05 липня 2018 року підтверджується, що за вищевказаним договором позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача № 433779 позику в сумі 4000 грн.

Згідно укладеного 28 грудня 2017 року договору співробітництва № НОМЕР_1 «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» отримує від АТ «ПРИВАТБАНК» послуги, повязані із здійсненням Перекладу засобів і проведення виплат, в рамках співпраці сторін з метою надання фінансових послуг клієнтам.

Тобто, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювало виплати клієнтам на підставі запитів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», що підтверджує можливість проведення останнім безготівкових фінансових операцій.

Крім того, судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (Фактор) і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, відповідно до якого клієнт відступив Фактору усі права вимоги за грошовими зобовязаннями.

Витягом з Акту прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу від 01 листопада 2018 року підтверджується, що фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов'язаннями боржника ОСОБА_1 по договору № -019066 від 05 липня 2018 року.

Отже, суд вважає доведеним, що в зобов'язальних правовідносинах за договором № -019066 від 05 липня 2018 року змінився кредитор.

07 грудня 2018 року за № 1421 боржнику ОСОБА_1 направлялось повідомлення про відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.

Як встановлено судом, позикодавець (кредитор) виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу позику в розмірі 4000 грн. на платіжну картку.

Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує у повному розмірі тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами та пеню.

Так, за наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № -019066 від 05 липня 2018 року, у відповідача станом на 01 листопада 2018 року наявна заборгованість в розмірі 23216 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4000 грн., заборгованості по процентам 8536 грн., заборгованості за пенею 10680 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № -019066 від 05 липня 2018 року щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача підлягає примусовому стягненню.

Разом з тим, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованої пені в розмірі 10680 грн., то суд виходить з наступного.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначене ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 20 червня 2018 року в справі № 752/13945/15-ц.

Крім того, вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

На підставі викладеного, виходячи із засад цивільного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), відсутності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, а також враховуючи те, що кредит є споживчим і розмір неустойки у формі пені значно перевищує розмір основної суми боргу (тіла кредиту), суд вважає за можливе нараховану суму пені в розмірі 10680 грн. зменшити вдвічі до 5340 грн., що буде співмірною сумі збитків, заподіяних позивачу невиконанням умов договору.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в сумі 4000 грн., заборгованості по процентам в сумі 8536 грн. та заборгованість за пенею в сумі 5340 грн., а всього 17876 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 536, 551, 598, 599, 610, 611, 624, 625, 629, 1049, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» заборгованість за договором № -019066 від 05 липня 2018 року про надання позики в сумі 17876 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень, з яких заборгованість за кредитом 4000 грн., заборгованість по процентам 8536 грн. та заборгованість за пенею 5340 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. І. Давидюк