Справа № 308/3747/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1,

з участю секретаря Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2018 року (у складі судді Іванова А.П.) за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 року за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 р. за нововиявленими обставинами.

Просила:

-у звязку з нововиявленими обставинами переглянути рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 р. у справі №308/5727/16-ц;

-признати договір міни від 27 квітня 2016 р., зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_3 №548, недійсним;

-зобовязати ОСОБА_4 у місячний строк перевезти заявника з її речами в м. Ужгород за її рахунок (переїзд і погрузочно-розгрузочні роботи).

На обґрунтування заяви вказала, що 14.11.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні уточненого позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору міни недійсним, стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої відповідачем і зобовязання учинити певні дії. Окрім того, скасовано арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2016 р. на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 24/88.

Заявник указує на те, що нововиявлені обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд рішення полягають у тому, що станом на дату ухвалення рішення суду першої інстанції і постановлення ухвали апеляційним судом Закарпатської області, якою було залишено в силі рішення суду першої інстанції, відповідачем не було надано заявнику документів про прийняття газо - та світло постачання у будинку по вул. Моргунівка, 23-6, в с. КозинМиронівського р-ну Київської області. У Білоцерківському БТІ був отриманий «Акт державної прийомки в експлуатацію особистого домоволодіння»ОСОБА_4, у якому вказано, що будівництво будинку було розпочато в серпні 2006 р. у той час як дозвіл на будівництво був виданий 14 жовтня 2008 р., відсутні акти прийомки енергозбуту та газифікації, а також відповідачем було пред'явлено комісії для прийомки не будинок № 23-6 по вул. Моргунівка в с. Козин Миронівського р-ну Київської області, а будинок № 11 по вул. Моргунівка в с. Козин Миронівського р-ну Київської області. Крім того, в пред'явленому ОСОБА_4 при підписанні договору міни технічному паспорті стояла площа забудови літньої кухні 53 кв. м у той час як у дійсності вона складає лише 26.5 кв.м.

Таким чином, на думку заявниці, надавши при оформлені договору міни свідоцтво про право власності, видане на підставі акту прийому в експлуатацію іншого домогосподарства, ОСОБА_4 ввела її в оману про наявність у неї дійсного згідно з вимогам законодавства права власності на будинок і тому зареєстрований по такому праву власності приватним нотаріусом м. Ужгорода ОСОБА_3 договір міни № 548 є недійсним. Розміри, вказані у технічному паспорті житлового будинку, розташованого за адресою: будинок № 23-6 по вул. Моргунівкав с. Козин Миронівського р-ну Київської області не співпадають з реальними розмірами будівель і споруд. Про вказані недоліки заявниця не знала і не могла знати при укладенні договору міни, в звязку з чим і звернулася до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2018 р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 р. за нововиявленими обставинами відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, розглянути справу по суті та задовольнити вимоги відповідної заяви. Доводить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Узагальненні доводи скарги зводяться до такого:

-при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не надав належної правової оцінки факту розбіжностей квадратури домогосподарства. Акт про розбіжності був отриманий позивачем уже після ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 р.;

-суд першої інстанції не надав оцінки недійсності права власності, наданого відповідачем під час оформлення договору міни, яке було видане на підставі фіктивного акту прийому в експлуатацію домогосподарства.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що 14.11.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом прийнято рішення по справі № 308/5727/16-ц, яким відмовлено в задоволенні уточненого позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору міни недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем і зобовязання учинити певні дії. Указаним рішенням також скасовано арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2016 р. на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 28.02.2017 р. рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2016 р. залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2017 р. рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.11.2016 р. і ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28.02.2017 р. залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили. Указані обставини визнаються сторонами та не оспорюються.

На думку заявниці, вказані нею обставини в заяві, підтверджують факт самочинного будівництва будинку і робить зареєстроване Білоцерківським БТІ право власності на будинок №23-6 по вул. Моргунівка в с. Козин Миронівського р-ну Київської області за ОСОБА_4 недійсним, оскільки в експлуатацію був прийнятий буд № 11 по вул. Моргунівка в с. Козин, що підтверджується підписами членів комісії, а право власності чомусь було видано на будинок № 23-б.

При цьому зі змісту ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2017 р. убачається, що як судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що при укладенні спірного договору міни у сторін був необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, з метою реального обміну нерухомим майном з урахуванням попереднього огляду обєктів нерухомості та переїздом у вказані приміщення.

Згідно з Актом Державної прийомки в експлуатацію особистого домоволодіння від 23.12.2008 р. (а.с.3-4), виданого Виконавчим комітетом Козинської сільської ради: «в присутності забудовника ОСОБА_4 представлене до здачі будинковолодіння, розміщене за адресою: с. Козин, вул. Моргунівка, 23-б , однак у резолютивній частині такого зазначено «Предявлене до здачі домоволодіння гр.-на ОСОБА_4, розташоване в с. Козин, вул. Моргунівка, 11. Будинок № 11 вважати прийнятим із загальною оцінкою згідно БНІП». Представник відповідача пояснив, що мова йде про описку, допущену у вказаному акті.

Предметом оскаржуваного заявником ОСОБА_2 договору міни є житловий будинок № 23-б, Миронівського району Київської області, вул. Моргунівка, який перед підписанням договору вона оглянула і тому знала, що мова йде саме про це нерухоме майно, а не будь-яке інше.

Суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини жодним чином не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, та не могли вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що вказані обставини не були предметом судового розгляду під час розгляду справи по суті.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спірних правовідносин через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку та не дають підстав для скасування судового рішення як необґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Позивач у апеляційній скарзі вказує про те, що суд не надав належної правої оцінки тим доводам, якими заявник обґрунтовувала свою заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Так, зокрема, ОСОБА_2 посилається на розбіжності квадратури літньої кухні домогосподарства та недійсності права власності, наданого відповідачем під час оформлення договору міни, яке було видане на підставі фіктивного акту прийому в експлуатацію домогосподарства.

Ці доводи заявника базуються на помилковому розумінні норм матеріального та процесуального права.

Ті обставини, на які посилається ОСОБА_2 як на нововиявлені, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони фактично є новими обставинами (доказами), якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги задля їх задоволення.

Обставини, наведені ОСОБА_2 жодним чином не спростовують фактів, покладених в основу судового рішення. Вони не могли вплинути на висновки суду під час його ухвалення.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 133, 137, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2018 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 12 квітня 2019 р.

Судді: