Справа № 638/3836/17
Провадження № 2/638/1124/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Романової О.В., Комлєва Д.В.,

Тягунової Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, -
ВСТАНОВИВ:

14.03.2017 позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача Військової частини польова пошта НОМЕР_2 , на свою користь авдану матеріальну шкоду в сумі 421740,89 грн., в якості відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн., витрати на експертне дослідження авто товарознавчого дослідження 1585,80 грн., а також судовий збір в 10.12.2016 о 12 годині 17 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом УАЗ 3909 державний номер НОМЕР_3 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутній, проїхав перехрестя вул. Сумська пров. Мечникова в місті Харків на заборонений червоний сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем, який належить позивачеві ОСОБА_1 на праві власності, а саме Mercedes-BenzML 350, державний номер НОМЕР_4 , застрахованого за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 7076984 з терміном дії до 12.05.2017., чим заподіяно позивачу матеріальну шкоду.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року в адміністративній справі № 638/20792/16-п ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку експертного-автотоварознавчого дослідження № 14173 від 10.02.2017 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю позивача ОСОБА_1 «Mercedes-BenzML 350» р.н. НОМЕР_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 грудня 2016 року складає: 421740,89 гривень.

Позивач посилається на те, що Моторним транспортним страховим бюро України проведено часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, а саме, 100000,00 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.10.2017 року № 759849 на користь позивача ОСОБА_1 здійснено безготівкове зарахування виплата по справі №38209, згідно наказу № 4403 від 22.05.2017р.

Також позивачу була спричинена моральна шкода. Розмір моральної шкоди, позивач цінив в 100000,00 грн. Ціна врахувала в себе усі страждання, які довелося перенести Позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

27.04.2017р. за клопотанням позивача до участі у справі залучено в якості співвідповідача Міністерство оборони України, в якості третьої особи Моторно транспортне страхове бюро України.

03.10.2017 позивачем уточнено позовні вимоги, відповідно до уточненої редакції позову просить солідарно стягнути з відповідачів Військової частини польова пошта НОМЕР_2 та Міністерства оборони України на свою користь завдану матеріальну шкоду в сумі 421740,89 грн., в якості відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн., витрати на експертне дослідження авто товарознавчого дослідження 1585,80 грн., а також судовий збір в розмірі 5233,27 грн.

27.02.2019р. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог та заміну найменування відповідача Військова частина польова пошта НОМЕР_2 , яку підтримав у судовому засіданні його представник ОСОБА_3 . В заяві посилається, що 03 березня 2017 року була подана заява до Моторного транспортного страхового бюро про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заява була прийнята та здійснено безготівкове зарахування виплата по справі №38209, згідно наказу №4403 від 22.05.2017р.у розмірі 100000,00 грн., а тому позивач зменшує розмір позовних вимог в частині компенсації матеріальної шкоди до 321740,89 грн., яку просить солідарно стягнути з відповідачів. Крім того, з відомостей зазначених у відзиві відповідача Міністерства оборони України на цивільний позов позивача ОСОБА_1 стало відомо про зміну найменування військової частини польова пошта НОМЕР_2 на військову частину польова пошта НОМЕР_1 у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2017р. № 1, а тому в заяві позивач просить замінити найменування відповідача відповідно до відомостей наданих Міністерство оборони України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, довірив представляти свої інтереси представнику ОСОБА_3 .

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з урахуванням уточнень, у судове засідання 15.04.2019 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив його позов задовольнити, справу слухати за його відсутністю.

Представник відповідач Міністерство оборони України Вельма І.О., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, що військова частина не є належним відповідачем. У судове засідання 15.04.2019 представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Крім того, 04.12.2018 представник надав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити з підстав, що Міністерство Оборони України на їх думку не є належним відповідаче, військовослужбовець ОСОБА_2 , ніколи не проходив військову службу на штатних посадах в МОУ , крім того зазначає, що шкоду повинна відшкодовувати особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом , що створює підвищену небезпеку. Також представник відповідача зазначив, що шкода повинна відшкодовуватися Моторно транспортним страховим бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, для чого позивач повинен був звернутись до МТСБУ з відповідною заявою. Щодо стягнення майнової шкоди представника відповідача у своєму відзиві заперечував щодо вказаної суми, яка встановлена висновком експерта авто товарознавчого дослідження, оскільки Міноборони не приймав участі та не був присутнім при проведенні дослідження та не знало про його проведення.

Відповідач Військова частина польова пошта НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, однак в матеріалах справи містяться заперечення проти позову від 27.04.2018 в яких представник в/ч зазначає, що винуватець ДТП повинен сплатити лише різницю фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а не в повному обсязі суму спричиненої шкоди. Таким чином потерпіла особа повинна звернутись до страхової компанії, або подавати до неї позов, в іншому разі суд повинен відмовити .

Представник третьої особи Моторно транспортне страхове бюро України в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутністю представника.

Третя особа ОСОБА_2 , в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину не явки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 10 грудня 2016 року о 12 годині 17 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом УАЗ 3909 державний номер НОМЕР_3 , проїхав перехрестя вул. Сумська пров. Мечникова в місті Харків на заборонений червоний сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем, який належить позивачеві ОСОБА_1 на праві власності, а саме Mercedes-BenzML 350, державний номер НОМЕР_4 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року в адміністративній справі № 638/20792/16-п ОСОБА_2 , визнано винним в скоєному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, і притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 12-13).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_2 , автомобіль марки «Mercedes-benzML 350», державний номер НОМЕР_4 , зазнав значних механічних пошкоджень. Власником данного транспортного засобу є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу .

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14173 від 10.02.2017 року, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-BenzML 350», державний номер НОМЕР_4 , що належить позивачу складає 421740,89 грн. (а.с. 14-24).

Даний висновок виконаний на замовлення позивача ОСОБА_1 , на підставі листа № б/н від 26.12.2016.

Відповідачами не спростовано достовірність та правильність висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14173 від 10.02.2017 щодо розміру матеріальної шкоди. Клопотання про проведення авто-товарознавчої експертизи відповідачами не заявлялося, своїх контр розрахунків, звітів чи висновків спеціалістів відповідачами не надано.

03 березня 2017 року позивачем подана заява до Моторного транспортного страхового бюро про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вказаної заяви позивачу здійснено безготівкове зарахування виплата по справі №38209, згідно наказу №4403 від 22.05.2017р., у розмірі 100000,00 грн., що підтверджується позивачем в заяві про зменшення позовних вимог.

Виходячи з підтвердженого висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14173 від 10.02.2017 року розмір завданих позивачу матеріальних збитків 421740,89 грн., з врахуванням часткового відшкодування Моторним транспортним страховим бюро України у розмірі 100000,00 грн., розмір не відшкодованої матеріальної шкоди складає 321740,89 грн.

Згідно ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

За положеннями ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

Згіднозі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ).

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановленихцим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарськудіяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересамфізичних і юридичнихосіб та державі, військовачастина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, щовійськові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до наряду № 850 від 25.05.2015 року транспортний засіб УАЗ 3909 був виданий військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , а згідно додатку №1 до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.11.2015 №891, санітарний автомобіль УАЗ 3909, військовий номер НОМЕР_3 був закріплений за 1-м механізованим батальйоном, через що останній перебував на балансі та в оперативному управлінні військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу № 250 від 31.08.2016 вбачається, що на момент здійснення ДТП ОСОБА_2 , перебував на військовій службі за контрактом в військовій частні польова пошта НОМЕР_2 на посаді командира мінометна 2 мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальону ВОС 143178А (1669) а отже вчинив ДТП під час виконання службових обов`язків. (а.с. 128)

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2017р найменування військової частини польова пошта НОМЕР_2 змінено на військову частину польова пошта НОМЕР_1 . (а.с. 129).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 5, 9 постанови від 31березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втратне майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві позивач визначає, що в якості компенсації моральної шкоди підлягають грошові кошти в сумі 100 000,00 грн., однак розрахунку моральної шкоди з якого позивач виходив визначаючи розмір шкоди саме в розмірі 100 000, 00 грн., позивачем не надано, а також не доведено факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, а отже в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власника наземних транспортних засобів » від 01.07.2004, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно до ст. 9 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власника наземних транспортних засобів » від 01.07.2004 ( п.п.п. 9.1., 9.3. ) : обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100000 гривень на одного потерпілого.
В пункті 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 23, 26-1 зазначеного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, яка відшкодовується страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,
- МТСБУ) потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Також, відповідно до 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Позивачем не доведено факту, звернення його до МТСБУ з заявою про відшкодування моральної шкоди, а отже позов в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, суд зазначає, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. В такому випадку позивач має право звернутись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в частині, яка не була покрита страховим відшкодуванням.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є обґрунтованими та такими, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 5233,27 грн., виходячи з первісного розміру позову 523326,69 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням зменшених позовних вимог, а також пропорційності позовних вимог, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 3217, 57 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-83, 133, 137, 141, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 321 740 (триста двадцять одна тисяча сімсот сорок) грн 89 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у сумі 3217, 57 грн.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19.04.2019.
СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД