Справа № 202/4624/18
провадження № 2/0202/371/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А

при секретарі Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків, інфляційних втрат за несвоєчасне виконання вироку суду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 року, вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2013 року в частині цивільного позову змінено, збільшено стягнення з ОСОБА_2 на його, позивача, користь в рахунок відшкодування моральної шкоди до 100 000,00 грн. 05.12.2013 року він отримав виконавчий лист про стягнення з відповідача на кого користь на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. В добровільному порядку стягнута судовим рішенням моральна шкода відповідачем не відшкодована. Позивач вказав, що він неодноразово предявляв вказаний виконавчий лист до виконання до виконавчої служби, однак грошові кошти на час подання позову з відповідача не стягнуті, а вирок суду в частині цивільного позову не виконаний. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції батьками відповідача було частково відшкодовано йому, позивачеві, моральну шкоду у розмірі 12 000,00 грн., у звязку з чим відповідач має перед ним невиконане грошове зобовязання у розмірі 88 000,00 грн. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобовязання, користувався його, позивача, грошовими коштами, у нього виникло право на отримання 3% річних від суми боргу, інфляційних втрат та відсотків за період з 03.08.2015 року по 30.06.2018 року.

У звязку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних від суми боргу у розмірі 7681,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 32682,43 грн., відсотки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу у розмірі 86579,99 грн. та судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не визнав, указуючи, що він не виконав вирок в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди через відсутність грошових коштів, а не через небажання виконувати вирок суду.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування моральної шкоди 44500,00 грн. (а.с. 10-12).

Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 року, вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2013 року в частині цивільного позову змінено, збільшено стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди до 100 000,00 грн. (а.с. 13-16).

На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист.

Судом встановлено, що позивач неодноразово предявляв вказаний виконавчий лист для примусового виконання до виконавчої служби, однак рішення на час розгляду справи не виконане у зв'язку з відсутністю у відповідача майна, на котре можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (а.с. 20-22

Як встановлено судом, вказана моральна шкода була частково відшкодована позивачеві батьками відповідача у розмірі 12 000,00 грн. Тобто на час розгляду справи розмір невиконаного зобовязання відповідача становить 88 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від суми боргу у розмірі 7681,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 32682,43 грн. за період з 03.08.2015 року по 30.06.2018 року.

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
серпень місяць 201599.2
вересень місяць 2015102.3
жовтень місяць 201598.7
листопад місяць 2015102.0
грудень місяць 2015100.7
січень місяць 2016100.9
лютий місяць 201699.6
березень місяць 2016101.0
квітень місяць 2016103.5
травень місяць 2016100.1
червень місяць 201699.8
липень місяць 201699.9
серпень місяць 201699.7
вересень місяць 2016101.8
жовтень місяць 2016102.8
листопад місяць 2016101.8
грудень місяць 2016100.9
січень місяць 2017101.1
лютий місяць 2017101.0
березень місяць 2017101.8
квітень місяць 2017100.9
травень місяць 2017101.3
червень місяць 2017101.6
липень місяць 2017100.2
серпень місяць 201799.9
вересень місяць 2017102.0
жовтень місяць 2017101.2
листопад місяць 2017100.9
грудень місяць 2017101.0
січень місяць 2018101.5
лютий місяць 2018100.9
березень місяць 2018101.1
квітень місяць 2018100.8
травень місяць 2018100.0
червень місяць 2018100.0

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
03.08.2015 - 30.06.201888000.007681.00 грн.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача відсотків у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 86579,99 грн., за користування його грошовими коштами на підставі статей 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Вказані норми Цивільного кодексу України передбачають нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, однак позивач не передавав відповідачеві грошових коштів, за користування котрими мали б нараховуватися проценти. Натомість, відповідач не виконав грошове зобовязання перед позивачем, за що статтею 625 ЦК України передбачена цивільна відповідальність за невиконання грошового зобовязання .

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4,5,10,13,81,89,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) 3% річних у розмірі 7681,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 32682,43 грн. за несвоєчасне виконання вироку суду в частині відшкодування моральної шкоди за період з 03.08.2015 року по 30.06.2018 року, а всього 40363 (сорок тисяч триста шістдесят три) грн.. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.