Справа № 274/2384/18
Провадження № 2/0274/462/19
Рішення

Іменем України

16.04.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням, -

В с т а н о в и в :

В травні 2018 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд зобов"язати відповідачку ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди у користуванні її власністю, а саме : 1/2 літньої кухні, 1/2 уборної, 1/2 горища та погрібом, що знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Нова, буд. 106 між квартирою 1 і 2.

Свої позовні вимог обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою м. Бердичів. АДРЕСА_1, квартира належить їй на підставі договору дарування частки житлового будинку від 11.06.1996 року. На підставі даного договору у її власності перебуває 54/100 частин житлового будинку , що включає у себе не лише квартиру , а й 1/2 літньої кухні, 1/2 уборної, 1/2 горища та погріб. Квартира № 1 в даному будинку належить відповідачці на підставі договору дарування від 09.10.2013 року. Відповідачка є також власником 1/2 літньої кухні, 1/2 уборної, 1/2 горища.

Як зазначає позивачка вона неодноразово намагається потрапити до літньої кухні, уборної, погріба, горища, але відповідачка підпирає двері зсередини чи замикає їх на внутрішні засуви, також вона зверталася до дільничного, але все виявилося марним, так як відповідачка дільничного не впускала до себе в будинок, не бажала надавати будь-яких пояснень.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Позивачка зазначила, що тривалий час не проживає в будинку, оскільки між нею та відповідачкою існують неприязні стосунки. Двері до своєї частини літньої кухні вона не встановлює, тому що відповідачка її не допускає до літньої кухні. Вказала, що нею достатньо подано доказів на обґрунтування протиправної поведінки відповідачки щодо вчинення перешкоди у користуванні спільним майном.

Відповідачка та її представник пред"явлені позовні вимоги не визнали, вказали на те, що позивачкою подано не обґрунтований позов, який нічим не доводиться. Як зазначила відповідачка на даний час вбиральні не існує взагалі, погріб знаходиться під будинком, як з її частини так і частини позивачки, остання має можливість зробити вхід в погріб зі своєї сторони будинку однак цього не робить. Щодо горища, то можливо вона зайняла трохи більшу площу, десь на 30 см, вона пропонувала позивачці перенести перегородку на горищі, однак вона відмовляється це зробити, щодо літньої кухні, то відповідно до розподілу земельної ділянки позивачка має вільний доступ до приміщення літньої кухні зі своєї частини будинку, має можливість там збудувати вхід, однак цього також не бажає робити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 11.03.1996 року, складеного в м. Бердичеві, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла у дар 54/100 частин жилого будинку , що знаходиться в м. Бердичеві по вул. Нова під номером сто шість ( 106). В користування обдарованої переходять приміщення І-2,І-3, І-4, сіни а-І ( прим.І), погріб п/д, 1/2 літньої кухні Б-І, 1/2 уборної В-І( а.с. 5).

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_3 датованої 11.05.2018 року, вона звернулася до Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою про неправомірні дії співвласника приміщення ОСОБА_4 в якій вказала, що ОСОБА_4 постійно перешкоджає їй користуватися 1/2 частиною належних їй приміщень, чинить самоуправство, а також її дії суттєво впливають на її здатність здійснювати законну господарську діяльність і не дають змоги користуватися належними їй приміщеннями ( а.с.6).

11.05.2018 року позивачкою на ім"я відповідачки було направлено заяву із проханням надати належний їй доступ до 1/2 частини літньої кухні, уборної, погрібу та горища, що є її власністю і проханням не перешкоджати їй у здійсненні користування цими приміщеннями. Позивачка просила надати письмову відповідь на протязі 10 днів з дня тримання її листа ( а.с. 7).

Згідно копії заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2015 року в цивільній справі № 274/4582/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області про визнання частини договору дарування недійсним, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсною частину договору дарування частини житлового будинку від 09.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_4 в частині переходу у власність літньої кухні та уборної ( а.с.8).

В судовому засіданні оглянуто матеріали перевірки № 4918 від 11.05.2018 року по заяві ОСОБА_3 до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області на неправомірні дії співвласника приміщення ОСОБА_4 Згідно супровідного листа датованого 25.05.2018 року на ім"я ОСОБА_3 їй відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, оскільки відносини, що склалися між нею та відповідачкою мають цивільно - правовий характер .

З оглянутої в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідачки цивільної справи № 274/5068/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Бердичівська міська рада, Управління державного земельного агентства Бердичівського району про визначення порядку користування земельної ділянкою між співвласниками, вбачається, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 1014 кв.м., що розташована за адресою: Житомирська область м. Бердичів, вул. Нова, 106, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд наступним чином: виділено у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 564 кв.м., що розташована за адресою: Житомирська область м. Бердичів, вул. Нова, 106, яка позначена на схемі варіанту № 4 висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 02.08.2016 року року № 678/04.16; виділено у користування ОСОБА_4 земельні ділянки площею 435 кв.м. та 31 кв.м., що розташовані за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Нова, 106, яка позначена на схемі варіанту № 4 висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 02.08.2016 року року № 678/04.16 ( а.с. 88-93 том 2 цивільної справи № 274/5068/14-ц).

Рішенням Житомирського апеляційного суду від 21.11.2018 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2018 року змінено. Встановлений порядок користування земельною ділянкою, площею 1014 кв.м., що розташована за адресою: Житомирська область м. Бердичів, вул. Нова, 106, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за варіантом №4 змінено на варіант №1 висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 02.08.2016 року № 678/04.16. В решті рішення залишено без змін. З мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції також вбачається, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за 4-м варіантом експертизи фактично позбавить ОСОБА_4 можливості користування літньою кухнею. Заперечуючи проти 1-го варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою позивачка вказувала, що наявність спільного двору поглибить вкрай неприязні стосунки між сторонами. Проте, на пропозицію сторони відповідачки мирно врегулювати спір, за яким позивачці пропонувалось сплатити 20 тис. грн. за Ѕ частину літньої кухні, наслідком чого буде відмова відповідачки від користування нею категорично відмовилась. Посилання позивачки на те, що вона є також особою з інвалідністю ІІ групи на суть спору не впливає, оскільки літня кухня розташована на її частині земельної ділянки поряд з належною їй частиною будинку ( а.с. 172-174 том 2 цивільної справи № 274/5068/14ц).

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В порушення зазначених вимог закону позивачкою не надано суду жодного належного та допустимого доказу про те, що відповідачка неоднаразово, на протязі тривалого часу чинить їй перешкоди у користуванні спільним майном.

Суд звертає увагу на те, що подаючи позов до суду 15.05.2018 року позивачка 11.05.2018 року ( за чотири дні) звертається з заявою до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області про неправомірні дії співвласника приміщення ОСОБА_4

Крім того, 11.05.2018 року позивачка звертається із заявою до відповідачки про надання їй належного доступу до спільних приміщень, просить надати відповідь на протязі 10 днів з дня отримання даного листа, не дочекавшись відповіді відповідачки та спливу троку, який сама встановила відповідачці для надання відповіді, 15.05.2018 року звертається до суду з даним позовом.

Таким чином всі ці дії позивачки свідчать про зловживання процесуальними правами , а саме подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер ( п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_3, вона просить суд зобов"язати відповідачку ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні її власністю, а саме 6 1/2 літньої кухні, 1/2 уборної, 1/2 горища та погрібом, що знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Нова, буд. 106 між квартирою 1 і 2. Однак позивачкою не зазначено яким саме чином суд має зобов"язати відповідачку не чинити їй перешкоди у користуванні спільним майном.

Суд звертає увагу також і на те, що справа до суду надійшла 15.05.2018 року, позивачка має представника в особі адвоката ОСОБА_1в., однак протягом тривалого часу ( майже рік) так і не звернулася до суду із уточнюючою позовною заявою відповідно до вимог ЦПК України щодо обґрунтування своїх позовних вимог.

На підставі вище наведеного, суд прийшов до висновку, що даний позов є безпідставним, необґрунтованим, та таким що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,83,141,258-259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий Т.М. Вдовиченко