22-ц/804/1035/19
242/3085/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/3085/17

Номер провадження 22-ц/804/1035/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

відповідач - державне підприємство «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» Україна»

третя особа - ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 січня 2019 року, у складі судді Капітонова В.І., дата складення повного судового рішення 25 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі Управління виконавчої дирекції) звернулося до суду із позовом до державного підприємства «Селидіввугілля» (далі ДП «Селидіввугілля») в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» Україна», третя особа : ОСОБА_4, про скасування висновку комісії, визнання акту за формою Н-1 недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управління виконавчої дирекції не погоджується з рішенням комісії з розслідування нещасного випадку на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», який стався з ОСОБА_4 17 березня 2017 року, про що свідчить окрема думка члена комісії. Вважає, що комісія з розслідування, вивчивши обставини нещасного випадку порушила Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. З урахуванням уточнених вимог, просили висновок комісії, що міститься в п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку від 07 липня 2017 року за формою Н-5 скасувати; акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 07 липня 2017 року № 4 за формою Н-1, затверджений директором ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», визнати недійсним.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції до ДП «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» Україна», третя особа : ОСОБА_4, про скасування висновку комісії, визнання акту за формою Н-1 недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема, зазначається, що жодний нормативно-правовий акт України, що регулює порядок проведення розслідувань нещасних випадків на виробництві взагалі не містить будь-якого переліку осіб, які мають право в судовому порядку оскаржувати акти за формою Н-5, Н-1 та не містять обмежень щодо звернення до суду Управління виконавчої дирекції; судом першої інстанції не було надано належну оцінку доказам про те, що розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4 було проведено з чисельними порушеннями Порядку №1232; крім цього судом безпідставно відмовлено в клопотанні позивача про виклик свідків нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4 та не було проведено аналіз акту розслідування нещасного випадку в сукупності із поданими доказами по суті, не перевірено обставини, викладені в акті проведення розслідування нещасного випадку в частині дотримання вимог закону при проведенні розслідування та складання актів.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Представник ДП «Селидіввугілля» та ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не зявилися; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належними чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, представника Управління виконавчої дирекції ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» стався нещасний випадок з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» в якості гірника підземної дільниці, а саме: впродовж зміни гірники з ремонту гірничих виробок дільниці ШТ ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконували роботи з заміни шпал, а ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 проводили роботи по зачистці водовідливної канавки у південному відкаточному штреку пл.К8 гор.570 м. Близько 00 годин 20 хвилин 17 березня 2017 року під час виконання робіт з зачистки водовідливної канавки ОСОБА_4 разом з робітниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проштовхували вагонетку УВГ-3,3, в результаті чого вагонетка мимовільно

поїхала в напрямку від ОСОБА_4, він втратив рівновагу і впав, піднявшись, відчув біль в правій нозі.

27 квітня 2017 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» складено Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 17 березня 2017 року о 00 годині 20 хвилин за формою Н-5, яким визнано випадок, що стався з ОСОБА_4, таким, що не пов'язаний з виробництвом.

Із зазначеним висновком ОСОБА_4 не погодився і подав заяву про проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався з ним 17 березня 2017 року.

У період з 08 червня 2017 року по 06 липня 2017 року на підставі наказу ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» від 08 червня 2017 року №2-9 ОТ за вимогою відділення Фонду проведено повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4 17 березня 2017 року о 01 годині 40 хвилин.

За результатами проведеного повторного розслідування нещасного випадку складено Акт про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07 липня 2017 року б/н та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 07 липня 2017 року №4.

За результатами проведеного розслідування 07 липня 2017 року складено Акт про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 17 березня 2017 року о 01 годині 40 хвилин за формою Н-5.

Згідно п.6 акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 17 березня 2017 року о 01.40 год., комісія з розслідування розглянула матеріали набуті при попередніх розслідуваннях, опитала ОСОБА_10, свідків та осіб причетних до нещасного випадку і дійшла висновку, що згідно вимог п.15.1 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, даний нещасний випадок вважається повязаним з виробництвом та підлягає обліку на ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», складається акт за формою Н-1 (а.с.15-17).

Також комісією прийнято рішення про скасування актів за формою Н-5 від 27 квітня 2017 року, від 29 травня 2017 року і акт за формою Н-1 №4 від 29 травня 2017 року.

07 липня 2017 року членом комісії представником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Селидові Донецької області ОСОБА_11 складено окрему думку незгоду з рішенням комісії з розслідування нещасного випадку на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», яку додано до акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07 липня 2017 року б/н та є його невідємною частиною.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивач, з урахуванням положень Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві № 1232, не має права на оскарження актів за формою Н-1 та Н-5 складених за фактом нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_4 17 березня 2017 року.

З висновками суду погодитися не можна.

Згідно з статтею 124 Конституції України право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що справа за позовом Управління виконавчої дирекції про оскарження актів розслідування нещасних випадків підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки такі спори стосуються здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, права на відшкодування шкоди внаслідок настання нещасного випадку, або виникають із трудових правовідносин.

Як вбачається з рішення суду, висновок суду про відсутність права Управління виконавчої дирекції на оскарження актів за формою Н-1 та Н-5 ґрунтується на положеннях п.п.34, 54 Порядку № 1232, щодо повноважень органів Держгірпромнагляду, постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-1767цс16 та постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 161/13693/17, провадження № 61-12225св18, в яких наявні посилання на п.59 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

Суд виходив з того, що у постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-1767цс16 зроблено висновок, що перелік осіб, яким надано право на оскарження рішення спеціальної комісії, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Фонд та його робочі органи не належать до переліку осіб, яким надано право оспорювати зміст актів форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ), оскільки складання акта та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпає і не порушує прав та інтересів Фонду.

Проте, колегія суддів не може погодитися із застосуванням судом першої інстанції цього висновку, оскільки як вбачається з наведених постанов, обставини травмування осіб, відносно яких вирішувалися спори, мали місце до введення в дію з 01 січня 2012 року Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних

захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.

Пункт 59 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» дійсно передбачав, що у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сімї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку.

Разом з тим, у справі, яка переглядається встановлено, що травмування ОСОБА_4 сталося 17 березня 2017 року, отже положення п.59 Деяких питань розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112, в частині обмеження суб*єктів оскарження висновків, викладених у актах за формою Н-1 та Н-5, на дані правовідносини розповсюджуватися не можуть.

Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, не містить обмежень щодо подачі таких позовів органами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Тому, рішення суду про відмову Управлінню виконавчої дирекції у позові у звязку з відсутністю підстав для такого звернення до суду є помилковим.

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління виконавчої дирекції, крім іншого, також посилалося на те, що акти за формою Н-1 та Н-5 є неправомірними, оскільки висновки комісії, яка вирішила, що травмування ОСОБА_4 повязано з виробництвом не відповідають положенням Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві.

З цими доводами погодитися не можна.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі Порядок, який діє з 01 січня 2012 року).

Згідно з пунктом 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, зокрема, виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

Відповідно до пунктів 10 та 11 зазначеного Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов'язаний протягом доби утворити комісію з проведення розслідування нещасного випадку у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу такої комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи.

Пунктом 14 Порядку № 1232 передбачено, що Комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення:

- обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку;

- вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо);

- визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом;

- установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;

- скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину.

Таким чином, до складу Комісії, акти якої оскаржує управління Фонду, входять не лише представники органів державної влади, але й інші особи. При цьому Комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві, про що 07 липня 2017 року склала відповідні акти за формами Н-5 та Н-1, які не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Пунктами 15.1 та 15.12 Порядку передбачено обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, і зокрема: виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з

установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності.

В пункті 16 Порядку перелічені обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом. Випадок, який розслідувала комісія, до цього переліку не відноситься.

За встановлених обставин колегія дійшла висновку, що комісія з розслідування нещасного випадку діяла в межах своїх повноважень відповідно до положень Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232.

У звязку з викладеним, доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції про те, що факт нещасного випадку з ОСОБА_4В безпідставно визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом є неспроможними.

Доказів того, що ОСОБА_4 використовував транспортний засіб за межами свого робочого місця та в особистих інтересах, на що посилалося Управління виконавчої дирекції в апеляційній скарзі, не доведено.

Посилання у скарзі на те, що суду першої інстанції не допитав свідків травмування ОСОБА_4 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зі скарги вбачається, що це клопотання розглянуто судом у встановленому законом порядку та відхилено. Будь-яких клопотань з цього приводу суду апеляційної інстанції не заявлялося.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Таким чином, з урахуванням обставин справи та положень Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, висновок в п.6 акту за формою Н-5 та акт Н-1 від 07 липня 2017 року, є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду першої інстанції по їх оцінці.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою апеляційний суд враховує постанови ОСОБА_12 Верховного Суду від 13 лютого 2019 року справа № 826/4176/18 провадження № 11-1302апп18 та Верховного Суду від 01 серпня 2018 року справа № 161/13693/17 провадження № 61-12225св18 від 23 січня 2019 року справа № 242/3342/16-цпровадження № 61-34002св18 від 20 лютого 2019 року справа № 757/43726/17-ц провадження № 61-45584св18.

Таким чином, з неправильними висновками суду першої інстанції про відсутність права Управління виконавчої дирекції на оскарження актів за формою Н-1 та Н-5 колегія суддів погодитися не може, а тому, апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції підлягає частковому задоволенню, а рішення - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у позові за безпідставністю вимог про скасування пункту 6 акту про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07 липня 2017 року та визнання недійсним акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 07 липня 2017 року, який стався з ОСОБА_4 17 березня 2017 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування пункту 6 акту про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07 липня 2017 року та визнання недійсним акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 07 липня 2017 року, який стався з ОСОБА_4 17 березня 2017 року, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 19 квітня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_2

ОСОБА_3