АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/635/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

третя особа - служба у справах дітей Черкаської міської ради;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року ухвалену у складі судді Марцішевської О.М. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 12 грудня 2016 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з 12 грудня 2016 відповідач забрала дитину та позивач не має можливості бачитись з дитиною.

ОСОБА_5 змушений був звернутись до служби у справах дітей ЧМР з заявою щодо участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_7 та було винесено рішення від 23 лютого 2017 року про встановлення часу спілкування з дитиною. Відповідач повідомила, що рішення служби у справах дітей ЧМР не є офіційним документом і дотримуватись його вона не збирається. Крім того, відповідач відмовляється надати можливість позивачу спілкуватися з донькою, на телефонні дзвінки не відповідає у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 заявив клопотання про призначення судової психологічної експертизи.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року призначено судову психологічну експертизу. На вирішення експерта поставлені питання:

1) Яким чином індивідуально-психологічні особливості батьків ОСОБА_5, ОСОБА_6, особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_9

2)Яким є емоційне ставлення дитини ОСОБА_9 до батьків ОСОБА_5, ОСОБА_6, з урахуванням проведених досліджень запропонувати найбільш прийнятний спосіб участі батька у вихованні доньки?

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просив суд скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року, а справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки в судовому засіданні вже було допитано дитину. Допитано було і професійного психолога, який працював з дитиною на протязі двох років. Психолог підтвердив, що виходячи з інтересів дитини, для повноцінного її розвитку, спілкування з батьком ніяким чином не буде негативно впливати на її психоемоційний стан.

Скаржник вважає, що проведення такої експертизи може нанести суттєвої шкоди психічному розвитку малолітньої дочки.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інша сторона не скористалася.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до частини 1 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Суд призначає експертизу у справі згідно статті 103 ЦПК України за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. При цьому учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно з частиною 1 статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Враховуючи предмет спору, проведення у справі судово-психологічної експертизи зводиться до дослідження питання прихильності дитини до кожного із батьків та безпосереднього спілкування з дитиною та батьками.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Оскільки, малолітня дитина ОСОБА_9 після припинення сімейних відносин між сторонами тривалий час не спілкувалась із батьком, в зв'язку з конфліктами між батьками, а тому в даному випадку проведення судово психологічної експертизи буде відповідати інтересам дитини, так як суд самостійно не зможе визначити поведінку батьків, яка впливає на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 18 квітня 2019 року.