Провадження № 2/344/725/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги мотивував тим, що 21.05.1996 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб.

Перебуваючи в шлюбі за спільні кошти сторонами було придбано нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира №5 в будинику №9 по вул.Шашкевича м.Івано-Франківську. Дана квартира оформлена на відповідачку. Після розлучення вони продовжували проживати однією сімєю і у 2009 році у них народився син ОСОБА_3. Від шлюбу у сторін народилося п'ятеро дітей, які рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2012 року відібрані від матері і передані на виховання позивачу. З 2012 року відповідачка в спірній квартирі не проживає, всі комунальні послуги оплачує позивач та проживає з дітьми в квартирі АДРЕСА_1. Просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру № 5, будинку № 9, що по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську, а відповідачці ОСОБА_2 присудити грошову компенсацію за 1/3 частку спірної квартири.

04.04.2019 року позивачем уточнено позовні вимоги. У даній заяві позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири № 5, будинку № 9, що по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську, а за відповідачкою ОСОБА_2 визнати право власності на 1/3 частку вказаної вище квартири.

Позивач у судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно копії свідоцтва про одруження Серії І-НМ №098837 від 21.05.1996 року сторони зареєстрували шлюб 21.05.1996 року у відділу РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області про що складено відповідний актовий запис № 422 (а.с. 5).

Судом встановлено, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторонами придбано наступне майно: однокімнатна квартира №5 в будинику №9 по вул.Шашкевича м.Івано-Франківську, загальною площею 26,0 кв.м., житловою площею 22.3 кв.м., власником якої є ОСОБА_4, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 19.04.2002 року зареєстрований за реєстровим номером Д-297 (а.с. 6).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №065497 від 20.11.2003 року сторони розірвали шлюб 20.11.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області про що складено відповідний актовий запис № 919 (а.с. 7).

Як вбачається з довідки № 02-02/3878 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї, виданої від 27.10.2014 року, у квартирі по вул. Шашкевича 9/5 в м.Івано-Франківську зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.10).

Згідно довідки-розрахунку, виданої ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, заборгованість по аліментних платежах ОСОБА_2, згідно виконавчого листа № 0907/ 5105/2012 від 10.04.2013 року станом на 01.02.2018 року складає 58 200 грн. (а.с.24-26).

На квартиру по вул. Шашкевича 9/5 в м.Івано-Франківську 25.12.2008 року складено технічний паспорт (а.с.40-41).

Як вбачається з висновку експерта № 84 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизт від 29.09.2018 року, ринкова вартість квартири № 5 по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську станом на час проведення дослідження становить 341 880,00 грн. (а.с.43-53).

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Питання поділу спільного майна подружжя регулюється наступними нормами чинного законодавства.

На підставі ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За змістом ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч.2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

А відповідно до ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Отже, спільне майно подружжя набуте позивачем та відповідачкою під час перебування у зареєстрованому шлюбі слід розділити, визнавши за: ОСОБА_1 в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на 2/3 частки квартири № 5, будинку № 9, що по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську, визнати за: ОСОБА_2 в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на 1/3 частки квартири № 5, будинку № 9, що по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську.

Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивачем сплачено 3723,00 грн. витрат на проведення судової оціночно-будівельної експертизи (а.с.65). Тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3723,00 грн. витрат понесених на проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 60,69,70,71 СК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-81, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на 2/3 частки квартири № 5, будинку № 9, що по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на 1/3 частки квартири № 5, будинку № 9, що по вул.Шашкевича в м.Івано-Франківську.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер-невідомий, місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер -невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 3723,00 грн. витрат понесених на проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шамотайло О.В.