РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3163/18

03 квітня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/3163/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно не приймає участі у витратах на утримання дитини. Вказує, що відповідач є працездатним, має достатній регулярний дохід, інших утриманців не має, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно.

До початку першого судового засідання позивач зменшила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про їх зменшення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зменшення позивачем розміру позовних вимог не порушує вимог закону, а тому приймається судом.

Відповідач у судове засіданні не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідач подав відзив на позов у якому позовні вимоги визнав частково. Вказав, що не займається підприємницькою діяльністю, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, але має доходи, оскільки часто їздить за кордон, проте його доходи не дають йому можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, який просить позивач. Зазначив, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 1700 грн. щомісяця. Також, відповідач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка позивач дала суду показання, що за час проживання з відповідачем у шлюбі вони спільно займались підприємницькою діяльністю, а саме: відповідач здійснював пасажирські перевезення за кордон, привозив з-за кордону шкіряні меблі, автомобілі та вони спільно реалізовували їх на території України. Така діяльність приносила дохід в середньому 25000 грн. на місяць. Після припинення шлюбних відносин відповідач продовжує займатись такою діяльністю, а також перевозить з-за кордону та продає в Україні транспортні засоби і показала, що підтвердженням вказаного є оголошення, які відповідач дає у різних засобах масової інформації та в мережі Інтернет. Також показала, що працює в центрі первинної медичної допомоги, але на даний час, у звязку з виробничою необхідністю, її переведено на половину посадового окладу, внаслідок чого її доходи значно зменшились у порівнянні з 2018 роком.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Сторони з 07.05.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ 083563 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області 07.05.2013 року, актовий запис 82.

Із показань позивача вбачається, що на даний час в провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами, але рішення у справі судом не ухвалено.

30.10.2013 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ 202786 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №392.

Позивач ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Костопільське будинкоуправління» №5806 від 12.11.2018 року.

Відповідно до довідки про доходи №99 від 09.11.2018 року виданої КНП «Центр первинної медично допомоги» ОСОБА_1 працює на посаді сестри медичної. З довідки вбачається, що за період з травня по жовтень 2018 року ОСОБА_1 отримувала в місця в середньому 3000 грн. заробітної плати.

Відповідач ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець не зареєстрований, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.11.2018 року № 24105920.

Згідно довідки районної філії Рівненського обласного центру зайнятості від 26.11.2018 року №2950 ОСОБА_3 у Державній службі зайнятості як безробітний не зареєстрований.

З наданої 08.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку 1081, відкритому на імя ОСОБА_3 у АТ КБ «Приватбанк», за період з 01.012014 по 31.12.2018 року вбачається значний рух коштів по основному картковому рахунку відповідача, зокрема зняття готівки, зарахування коштів на рахунок як оплату за меблі та за товар, оплату з рахунку комерційних послуг в інтернет-магазині OLX, оплату за послуги АЗС та розрахунки в кафе.

На наданих суду візитних картках та фотознімках рекламних оголошень по наданню послуг пасажирських перевезень та перевезень на лаветі з Польщі, Германії, Бельгії, Голландії, Данії, а також діяльності з продажу шкіряних меблів з Європи вказано мобільний номер телефона відповідача, який також зазначено відповідачем у відзиві на позов.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1626 грн.

Суд враховує, що відповідач отримує прибутки від підприємницької діяльності по наданню послуг з пасажирських перевезень, перевезень транспортних засобів на лаветі, з продажу мяких шкіряних меблів, хоч і не зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також має значний рух коштів по картковому рахунку відкритому на його імя в установі банку і на який останній отримує кошти як оплату за меблі та товар, з якого оплачує значні кошти за послуги по заправці транспортного засобу на АЗС, послуги по розміщенню оголошень в інтернет-магазині OLX та з якого часто знімає значні суми готівки, а тому суд дійшов висновку, що доходи та витрати відповідача є доведеними. При цьому суд звертає увагу, що надходження коштів на картковий рахунок та їх витрачання має не епізодичний, а постійний характер, що спростовує твердження відповідача про нерегулярність отримуваного доходу.

Крім того, суд враховує, що відповідачем не доведено неможливість сплати аліментів у сумі, яка зазначена позивачем (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог), як і не надано доказів того, що отримані на картковий рахунок кошти не є доходом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що дитина, проживаючи із батьками, отримувала належне, на достатньому рівні матеріальне забезпечення, що значно погіршилося; стан здоров'я та належне матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та утриманців; наявність у відповідача грошових коштів; доведені позивачем витрати відповідача, а також те, що матеріальне становище відповідача значно краще, аніж майнове становище позивача.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням пріоритетності прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, з урахуванням можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позов про стягнення аліментів був поданий 12.11.2018, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 142, 176, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі задоволити.

Стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 3000,00 /три тисячі/ гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави 704 /сімсот чотири/ гривень 80 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного удового рішення 05.04.2019.

СуддяОСОБА_5