Справа №463/1160/16-ц
Провадження №2/463/69/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 12.03.2016р. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_4 04.07.2015р., посвідченого ПН ЛМНО ОСОБА_5 за номером 603. Як на підставу позову посилався на те, що заповіт складений ОСОБА_4 в стані, в якому він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (ст. 225 ЦК України).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.03.2016р., справа передана для розгляду судді Грицку Р.Р.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2016р. у вказаній справі за клопотанням представника позивача призначено комплексну амбулаторну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи міг ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14.07.2015 року, на момент складання заповіту від 04.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 603, розуміти значення своїх дій, усвідомлювати свої дії та/або керувати ними, діяв незалежно чи під впливом третіх осіб?

У звязку із закінченням повноважень судді Грицка Р.Р., на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2017р. проведено повторний автоматизований розподіл справи, яка передана для розгляду судді Леньо С.І.

Висновок за результатами експертного дослідження надійшов на адресу суду 17.08.2017р., згідно якого у звязку з недостатністю та суперечливістю даних про психічний стан ОСОБА_4 на момент укладення ним заповіту 04.07.2015р. відповісти на поставлене перед експертами запитання не надається можливим.

Після надходження згаданого висновку експертного дослідження позивач 21.02.2018р. подав до суду заяву про зміну підстави позову, а саме визнання згаданого вище заповіту недійсним з підстав, що такий підписано не ОСОБА_4, а іншою особою.

З огляду на зазначене, за клопотанням позивача ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2018р. у справі призначено судову посмертну почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1) Чи виконаний підпис у заповіті від 04 липня 2015 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 603, померлим ОСОБА_4, чи іншою особою? 2) Чи виконаний підпис у записі № 603 у Реєстрі для реєстрації вчинення нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, померлим ОСОБА_4, чи іншою особою? 3)Чи виконаний рукописний текст: «Текст заповіту мною заповідачем прочитано в голос, відповідає моїй волі та власноручно підписаний», та рукописний текст «Зайцев Валерій Павлович» у заповіті від 04 липня 2015 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 603, померлим ОСОБА_4, чи іншою особою?

Висновок за результатами експертного дослідження надійшов на адресу суду 16.10.2018р., згідно якого рукописні записи та підписи виконані ОСОБА_4

В кінцевому, за заявою позивача ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2019р. позов залишено без розгляду.

Разом з тим, під час розгляду даної справи, 20.12.2018р. відповідач подала клопотання про вирішення під час ухвалення рішення питання про стягнення судових витрат, понесених відповідачем за надання професійної правничої допомоги (а.с.58-59 т.2), які в загальному становлять 7200 грн.

У звязку з цим, після залишення позовної заяви без розгляду судом призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

В судове засідання для вирішення зазначеного питання позивач та його повноважний представник не зявились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, письмових заперечень проти обґрунтованості клопотання суду не скерували.

Відповідач та його повноважний представник в судовому засіданні підтримали клопотання, оскільки дії позивача під час розгляду справи були необґрунтованими, що є підставою для стягнення з останнього понесених відповідачем судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що понесені відповідачем судові витрати за надання професійної правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно матеріалів справи, професійна правнича допомога надана ОСОБА_1 на підставі договору № 593 про надання правової допомоги від 28.03.2016р. (а.с.31 т.1), укладеного між відповідачем та Адвокатським обєднанням «Лемеха та Партнери», пунктом 5.1 якого передбачено, що загальна вартість послуг, які надаються виконавцем обумовлені в додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 593 від 28.03.2016р.(а.с.190 т.1), узгоджена сторонами вартість правових послуг, наданих адвокатом становить 300 грн. за одну годину юридичної роботи.

Загальна вартість наданих послуг, згідно акту виконаних робіт № 1 від 30.09.2017р. (а.с.191-192 т.1) становить 7200 грн., які відповідно до копій квитанції від29.03.2016р., від 08.12.2017р. та від 19.12.2018р. повністю сплачені відповідачем на рахунок адвокатського обєднання (а.с.193 т.1, а.с.60 т.2).

За змістом ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - пятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у звязку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини девятої статті 141 цього Кодексу.

У випадках, встановлених частинами третьою - пятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у звязку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини девятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно вимог ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України в чинній редакції однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків (пункт 5 частини пятої статті 12 ЦПК України)

За змістом частини першої ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами. Зокрема, зловживанням процесуальними правами може бути визнано вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, а також подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

В розумінні зазначених норм закону, під зловживанням правом слід розуміти особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у процесуально шкідливих вчинках учасника справи, у використанні ним недозволених конкретних форм у межах дозволеного процесуальним законом типу поведінки, що суперечить завданням цивільного судочинства та цільовому призначенню права.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом позивач наголошував, що оспорюваний заповіт підписано його батьком у стані, в якому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Разом з тим, після отримання результатів експертного дослідження, які хоч і не спростовували таку підставу позову, проте і не підтвердили її, маючи обєктивну можливість змінити підставу позову внаслідок зміни складу суду та необхідність розгляду справи спочатку новим складом суду, позивач використав таку можливість, подавши відповідну заяву про визнання заповіту недійсним з тих підстав, що такий спадкодавцем не підписувався, що повністю не узгоджується з його попередньою позицією, яку він доводив на протязі майже двох років з моменту відкриття провадження, в тому числі показами свідків, які допитувались за його клопотанням.

З іншої сторони, засоби доказування первинної та нової підстави позову є діаметрально протилежними і жодним чином між собою не повязані і змінивши підставу позову позивач тим самим виключив необхідність дослідження доказів, поданих стороною відповідача як заперечення позовних вимог і одночасно, зобовязав останню зібрати та надати суду нові докази проти нової підстави позову, хоча сам не лише не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження нової підстави позову, але й не надав логічного пояснення, з яких причин він перестав визнавати факт, який до зміни підстав позову ним не ставився під сумнів та не оспорювався.

Суд не ставить під сумнів той факт, що зміна підстави позову є правом позивача, однак вчинення такої процесуальної дії по спливу майже двох років розгляду справи та залишення позовної заяви без розгляду після того, як за результатами експертного дослідження нова підстава позову не підтвердилась, з одного боку свідчить про те, що спір з самого початку є результатом необґрунтованих дій позивача, а з іншого, що сам позов як в його первинній, так і в новій редакції є завідомо безпідставним і його подання є результатом зловживання позивачем процесуальними правами.

В такому випадку, відповідно до положень ст. 141 ч. 9, 142 ч. 5 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7200 грн. підлягають стягненню на її користь безпосередньо з позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 44, 141, 142 ЦПК України суд

у х в а л и в:

Стягнути з ОСОБА_3 (м. Львів, вул. Албанська, 3/10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(м. Львів, вул. Менделєєва, 13/6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 10.04.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.