ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 524/7637/16-ц

Провадження № 14-470 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Ткачука О.С.

суддів: Антонюк Н.О., Анцупової Т.О., Власова Ю.Л., Гриціва М.І., Данішевської В.І., Єленіної Ж.М., Князєва В.С., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Пророка В.В., Рогач Л.І., Ситнік О.М., Уркевича В.Ю.,

розглянула у порядку письмового провадження справу запозовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про визнання неправомірними та скасування рішень про встановлення об`єму спожитого газу, зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів природного газу, встановити квартирний прилад обліку газу та надати доступ до показань будинкового приладу обліку та розрахунків за спожитий газза касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2017 року, ухвалене суддею Кривичем Ж.О. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року, постановлену у складі суддівДряницею Ю.В., Пилипчуком Л.І., Кривчуном Т.О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (далі - ПАТ «Кременчукгаз») про визнання неправомірними та скасування рішень про встановлення об`єму спожитого газу, зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів природного газу, встановити квартирний прилад обліку газу та надати доступ до показань будинкового приладу обліку та розрахунків за спожитий газ.

2. Позов мотивовано тим, що дії відповідача щодо встановлення по його квартирі фактичного об`єму спожитого газу за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2016 року за граничними нормами споживання таким, що не відповідає вимогам закону.

3. У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати неправомірним рішення комісії ПАТ «Кременчукгаз» щодо розгляду актів про порушення та проведення перерахунків при розподілі природного газу в частині встановлення позивачу об`єму спожитого природного газу за граничними нормами споживання, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок об`ємів природного газу по квартирі АДРЕСА_1 за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2016 року, січень та лютий 2017 року за нормою споживання 4.4 куб. м у місяць на одну людину, зобов`язати відповідача за власний рахунок встановити квартирний прилад обліку газу і надати доступ до показань будинкового приладу обліку та розрахунків.

Короткий зміст судових рішень

4. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними рішення комісії ПАТ «Кременчугаз» про розгляд актів про порушення та проведення перерахунків при розподілі природного газу в частині встановлення позивачу об`єму спожитого природного газу за граничними нормами споживання. Зобов`язано ПАТ «Кременчукгаз» здійснити перерахунок об`ємів природного газу по квартирі АДРЕСА_1 за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2016 року за нормою споживання 4,4 куб. м у місяць на одну людину. У задоволенні позовних вимог в частині перерахунку за січень та лютий 2017 року, а також в частині зобов`язання встановити квартирний прилад обліку газу та надання доступу до показань будинкового приладу обліку та розрахунків відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

5. Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає в квартирах та використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року, тому норми споживання природного газу для таких споживачів будуть становити у разі відсутності приладів обліку газу до 01 січня 2018 року - 4,4 куб. м.

6. Також суди зазначали, що для застосування санкції та встановлення граничного об`єму споживання природного газу має бути доведено факт правопорушення, а саме: відмови споживача, який не забезпечений лічильником природного газу, від його встановлення за рахунок оператора ГРМ, а в даному випадку позивач ініціював питання про встановлення в його квартирі такого лічильника. Разом з цим ПАТ «Кременчукгаз» доказів здійснення позивачем протидії встановленню загальнобудинкового приладу обліку не надано, складання та оформлення акта про порушення здійснено без дотримання визначеної законом процедури, а, відтак, відсутні правові підстави для визначення позивачу обсягу споживання природного газу згідно граничних об`ємів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У вересні 2017 року ПАТ «Кременчукгаз» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просилоскасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що вказана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки предметом спору стало визнання неправомірним рішення комісії ПАТ «Кременчукгаз», яка є суб`єктом владних повноважень.

8. Вважало обґрунтованим нарахування позивачу граничного об`єму споживання природного газу відповідно до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС.

Рух справи в суді касаційної інстанції

9. 15 вересня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю ухвалою відкрив касаційне провадження у цій справі.

10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції. Відповідно до п. 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 11 червня 2019 року справу № 524/7637/16-ц будо передано до Верховного Суду.

12. 05 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

13. 14 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

14. Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

15. Враховуючи те, що заявник оскаржує рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року з підстав порушення судом правил предметної та суб`єктної юрисдикції, справа підлягає розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

16. 27 серпня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла зазначену справу до провадження та призначила до розгляду в порядку письмового провадження.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

17. Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

18. Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

20. Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 19 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

21. Указані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

22. Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

23. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

24. Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України у вищезазначеній редакції визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

25. Відповідно до частини другої статті 4 та пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

26. Вжитий у цих процесуальних нормах термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частина перша стаття 3 КАС України в указаній редакції).

27. Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований законами України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», «Про ринок природного газу», Кодексом ГРМ, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, Типовим договором та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500.

28. ПАТ «Кременчукгаз» згідно зі статтею 6 Закону України від 16 червня 2011 року № 3533-VІ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» є суб`єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території.

29. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

30. У справі судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Між ним як побутовим споживачем та відповідачем укладено договір газопостачання.

31. ПАТ «Кременчукгаз» не здійснює владних управлінських функцій, а тому не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України. При цьому, спірні правовідносин між сторонами виникли з приводу реалізації договірних відносин щодо отримання та оплати позивачем природного газу, що виключає публічно-правові відносини у цьому випадку. Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Кременчукгаз» не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки за характером правовідносин і з урахуванням суб`єктивного складу сторін цей спір не є публічно-правовим.

32. Що ж до вирішення судом спору по суті, то Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи із наступного.

33. Відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані до 01 січня 2018 року забезпечити безкоштовне встановлення лічильників газу для населення, яке проживає у квартирах та приватних будинках, де газ використовується тільки для приготування їжі. Крім того, цим законом передбачено, що в тарифі на газ закладено встановлення квартирних лічильників газу.

34. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

35. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

36. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

37. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

38. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

39. Велика Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції про часткове задоволення позову.

40. Питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18). За результатом розгляду вказаної справи було прийнято постанову від 07 листопада 2018 року та викладено такі правові висновки.

41. Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

42. Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

43. Таким чином, позивач правомірно просив встановити йому індивідуальний газовий лічильники, а не загальнобудинковий, як на те наполягав відповідач, тому в ПАТ «Кременчукгаз» не було законних підстав для нарахування йому об`ємів природного газу в розмірі граничної місячної норми споживання на одну особу, визначеному в Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем.

44. Отже рішення комісії ПАТ «Кременчукгаз» з розгляду актів про порушення та проведення перерахунків при розподілі природного газу в частині встановлення позивачу об`єму спожитого природного газу за граничними нормами споживання - прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Відповідач своїми діями порушив права споживача, які гарантовані статтею 24 Конституції України та частиною першою статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

45. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

46. Рішення судів попередніх інстанцій позивач у касаційному порядку не оскаржував і тому вони переглядаються лише у тій частині, яка стосується заперечень відповідача, що сформульовані ним у касаційній скарзі.

47. Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

48. Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про залишення вказаної касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Щодо судових витрат

49. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Україниякщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

50. Оскільки суд касаційної інстанції не змінив і не ухвалив нового рішення, а дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення та оскаржуваних судових рішень без змін, то судові витрати у такому випадку розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 402-404, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» залишити без задоволення.

2. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Ткачук

Судді: Н.О. Антонюк Л.М. Лобойко

Т.О. Анцупова Н.П. Лященко

Ю.Л. Власов В.В. Пророк

М.І. Гриців Л.І. Рогач

В.І. Данішевська О.М. Ситнік

Ж.М. Єленіна В.Ю. Уркевич

В.С. Князєв