Провадження № 2/522/3897/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Чернявської Л.М.

За участі секретаря судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМІ-РС» та товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.12.2017 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «ОЛМІ-РС» та ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» про стягнення коштів у сумі 557 859,25 гривень, яка складається з суми основного боргу в розмірі 511 797,48 гривень та 3% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 46 061,77 гривень, та просить стягнути суму судового збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 січня 2006 року вона уклала з ТОВ «ОЛМІ-РС» () договір № 21 про пайову участь у будівництві житла (окремої двокімнатної квартири, загальною площею 77.82 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «ОЛМІ-РС» зобов`язалось здійснити будівництво житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, та після здачі цього житлового будинку в експлуатацію передати позивачу двокімнатну квартиру згідно з актом прийому-передачі. Загальна вартість придбаної квартири становила 449 197,50 гривень (за курсом НБУ за 1 долар США - 5,05 грн. на момент укладення вказаного договору), що еквівалентно 88 950,00 доларів США. Як зазначає позивач, на виконання умов вказаного договору у два платежі, здійснених 28.12.2006 р. та 17.03.2008 р., позивач сплатила повну вартість квартири за вказаним договором. 16 травня 2007 року ТОВ «ОЛМІ-РС» проінформував позивача про те, що будівництво об`єкту, розташованого за вищевказаною адресою проводитися не буде через нестачу у ТОВ «ОЛМІ-РС» коштів на будівництво цього об`єкту, а позивачу необхідно укласти новий договір на тих самих умовах, які були зазначені у попередньому договорі, з ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» (). Відповідний договір був підписаний між позивачем та ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» 16 травня 2007 року. Позивач зазначає, що будівництво житлового будинку, передбаченого умовами договору, довгий час не проводилося. Після початку будівництва директор ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» повідомив позивача про відсутність у житловому будинку квартири, площа якої відповідала б передбаченій умовами договору 77,82 кв.м. Натомість позивачу запропонували укласти додаткову угоду на зміну площі квартири та доплатити різницю і отримати квартиру більшої площі, або погодитися на квартиру меншої площі, з наступним поверненням позивачу грошових коштів за різницю між оплаченою та отриманою площею квартири. Не маючи коштів для здійснення додаткової оплати позивач погодилась на квартиру меншої площі та підписала 16 квітня 2009 року додаткову угоду №1 до вищезазначеного договору. Надалі позивач зазначає, що неодноразово письмово та усно зверталася до відповідачів щодо повернення раніше сплачених нею грошових коштів за не отримані квадратні метри, проте станом на дату подачі позову грошові кошти так і не були повернуті позивачу.

Позивач вважає, що відповідачі повинні повернути гривневий еквівалент 18 311,18 доларів США по курсу НБУ (27,95 гривень за 1 долар США) на дату звернення до суду, а саме 511 797,48 гривень.

Крім того, позивач вказує, що відповідачі повинні сплатити три проценти річних від простроченої суми за період з дати прийняття об`єкту в експлуатацію, а саме з 30.12.2014 року, до дати подачі позову, що складає 46061,77 грн. = 511 797,48 грн. х 3% : 365 х 1095 (дні прострочення) посилаючись на ст.625 ЦК України.

Таким чином, позивач склавши всі складові заборгованості просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача 557 859,25 гривень та стягнути 5 578,60 гривень судового збору, посилаючись на ст.ст. 2, 4, 175-177, 263 Цивільного процесуального кодексу України.

04 січня 2018 року судом позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків та оплату судового збору.

01 лютого 2018 року недоліки позивачем усунуто.

Провадження по справі відкрито 07 лютого 2018 року та встановлено загальний порядок для розгляду справи.

Відповідачами відзив на позов не подавався.

16 листопада 2018 року судом закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з?явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов просила задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За викладених обставин суд, керуючись нормами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, зважаючи на відсутність заперечень з боку позивача, вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до положень глави 11 Розділу III ЦПК України на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 12, 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що 05 січня 2006 року між позивачем та ТОВ «ОЛМІ-РС», в особі директора Коломийченко Володимира Георгійовича , діючого на підставі Статуту, було укладено договір №21 про пайову участь у будівництві житла. Згідно умов вказаного договору ТОВ «ОЛМІ-РС» зобов`язалось передати у власність позивача майнові права на нерухоме майно окрему двокімнатну квартиру в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,82 кв.м., а позивач зобов`язалась сплатити на користь ТОВ «ОЛМІ-РС» грошові кошти в сумі 449 197,50 гривень, що еквівалентно 88 950,00 доларів США (по курсу НБУ за 1 долар США - 5,05 грн. на момент укладення зазначеного договору) в порядку, визначеному додатком №1 до договору.

Договором №21 від 05.01.2006 року був встановлений строк виконання зобов`язання з боку ТОВ «ОЛМІ-РС» - 2 квартал 2010 року.

Згідно з п. 4.2, сума договору і порядок розрахунків визначається виходячи з ціни 5 772,25 гривень за 1 кв.м. загальної проектної площі житла, що еквівалентно 1143,02 доларів США (по курсу НБУ за 1 долар США - 5,05 грн. станом на 05.01.2006 р.). Загальна вартість квартири, що зазначена в доларах США, є остаточною і перегляду не підлягає.

В пп. 4.2.1. договору вказано, що загальна сума договору в гривнях уточнюється при кожній оплаті пайовиком частини паю, згідно з графіком оплат (додаток № 1 до договору), відповідно до зміни курсу НБУ по відношенню до долару США на момент конкретної оплати.

Відповідно до п. 6.3. договору зазначено, що передача квартири пайовику оформляється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі.

Крім того, 16 травня 2007 року між позивачем та ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС», в особі директора Устінова Дмитра Миколайовича , який діяв на підставі Статуту, був укладений договір № 21 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла (надалі - договір №2).

Відповідно до п. 3.1. договору №2, ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» зобов`язується передати у власність позивача майнові права шляхом паєнакоплення, а позивач зобов`язується прийняти пай та сплатити підприємству грошову суму в порядку та на умовах, передбачених договором №2.

Згідно з п. 3.2 договору №2 адреса об`єкту будівництва: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири - 77,82 кв.м., як і в попередньому договорі. Термін закінчення будівництва також залишився без змін: 2-й квартал 2010 року.

Відповідно до п. 5.1. договору №2, сума договору визначається в національній грошовій одиниці України в доларовому еквіваленті за курсом НБУ на момент розрахунку з дотриманням вимог ст. 533 Цивільного кодексу України. В свою чергу, загальна сума договору становить 449 197,50 гривень, що еквівалентно 88 950,00 доларам США - по курсу НБУ за 1 долар США на момент розрахунку.

Також, 16 квітня 2009 року між позивачем та ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 21 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла від 16.05.2007 року. Відповідно до зазначеної додаткової угоди вносилися зміни, які передбачали, що позивач придбає пай у вигляді окремої однокімнатної квартири в житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_2, загальною площею 65,49 кв .м. Орієнтовний термін закінчення будівництва: 4 квартал 2011 року.

Сплата позивачем грошових коштів на користь ТОВ «ОЛМІ-РС» у розмірі 449197,50 гривень, підтверджується наданими до суду касовими ордерами на суму 308302,50 гривень від 28.12.2006 року № 28/12-1 та на суму 140895 гривень від 17.03.2008 року № 17/03-1.

Будь-яких платіжних документів, які б підтверджували оплату позивачем грошових коштів на користь ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» по договору та додатковій угоді суду не надано, як і не надано підтвердження передачі прав від ТОВ «ОЛМІ-РС» до ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС», переукладення договору з позивачем та переходу відповідних зобов`язань до ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС».

Однак, згідно акту прийому-передачі квартири АДРЕСА_3 від 05 жовтня 2016 року, який підписаний позивачем та ТОВ «ОЛМІ-РС», товариство на основі Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об?єкта ДАБІ України серії ІУ №22, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 30.12.2014 року, та на виконання договору купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла №21 від 16.05.2007 року (який укладено з ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС»), передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність 1 - кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , площею 61,8 кв.м.

За таких обставин, суд вважає, що даний факт підтверджує наявність правовідносин між відповідачами, які свідчать про наявність у них спільних зобов?язань перед позивачем.

При цьому, як вказано у акті прийому-передачі квартири та відповідно до наявного в матеріалах справи технічного паспорту, фактична площа квартири, яку отримала позивач від відповідачів, складає 61,8 кв.м., що не відповідає умовам договорів №21 як від 05.01.2006 року так і від 16.05.2007 року, за якими позивач мала отримати квартиру, площею 77,82 кв.м., та відповідно до розрахунку площі якої нею було сплачено грошові кошти.

Суд не приймає до уваги той факт, що по додатковій угоді №1 до договору №21 від 16.04.2009 року, площа квартири, яку мала отримати позивач була зменшена до 65,49 кв.м., так як фактично оплата була проведена позивачем до укладення додаткової угоди та саме виходячи з площі квартири 77,82 кв.м., а саме передача квартири була виконана на виконання договору №21 без посилання на додаткову угоду №1 до договору №21.

Отже, різниця між площею квартири, за яку позивач сплатила грошові кошти, та площею квартири, яку вона отримала, становить 16,02 кв.м. (77,82 кв.м. - 61,8 кв.м.).

Позивач надає докази того, що вона зверталась до відповідачів з проханням повернути надміру сплачену суму за договором, однак отримала листи-відповіді від директора ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» (за вих. № 26/06 від 26.06.2013 р. та за вих. №17/07 від 12.07.2017 р.), які підтверджують, що керівництво підприємства було обізнане щодо невиконаного перед позивачем грошового зобов`язання та не заперечує цей факт.

Доказів, які б спростовували неналежне виконання відповідачами зобов`язань за договорами, що стосується надання квартири відповідної площі, відповідачі не надали.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідачами не виконано взяті на себе зобов`язання, чим порушені законні права та інтереси позивача.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте належного виконання зобов`язання відповідачами, як на дату подачі позову, так і протягом судового розгляду, не було здійснено.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Положеннями ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи умови договорів, додаткової угоди та положення ст.ст. 524, 533 ЦК України, суд дійшов висновку про стягнення суми заборгованості з відповідачів, визначену за курсом долару США. Сума, яку зобов`язані відповідачі повернути позивачу, вираховується з таких складових, як: вартість за 1 кв.м. загальної проектної площі житла - 1143,02 доларів США, помножена на різницю між оплаченою площею квартири та отриманою - 16,02 кв.м. Таким чином, відповідна сума становить 18 311,18 доларів США, що еквівалентно 493852,53 гривень (по курсу 26.97 гривень за 1 долар США на дату ухвалення рішення).

Також, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач вважає, що з відповідача належить стягнути 3% річних від суми переплати за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані положення закону, на переконання суду, можуть бути застосовані у разі існування наступних складових: 1) наявності грошового зобов?язання; 2) прострочення виконання грошового зобов?язання; 3) вимоги кредитора.

При цьому, суд, керуючись положеннями ст. 417 ЦПК України, враховує правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15.

Так, відповідно до вказаної правової позиції «за положеннями частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Однак, суд бере до уваги те, що і положення ст. 625 ЦК України і вказана правова позиція Верховного Суду стосуються ситуації коли наявне саме грошове зобов?язання, чого не має в даному випадку, так як в даному випадку наявним є право кредитора вимагати від боржника надання майна у власність, а не сплати коштів.

За таких обставин, суд вважає вимоги про стягнення 3% річних необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормою ст. 141 ЦПК України щодо того, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частинах з ТОВ «ОЛМІ-РС» та ТОВ «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» на користь позивача 4938,52 гривень судового збору, який відповідає сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 524, 526, 533, 541, 599, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМІ-РС» () та товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ- РІЕЛТСЕРВІС» () задовольнити частково.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМІ-РС» (, адреса: м. Одеса, вул. Жуковського, 15 оф.303) та товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» (, адреса: м. Одеса, вул. Жуковського, 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_9 ) суму боргу у розмірі 493852 (чотириста дев?яносто три тисячі вісімсот п?ятдесят дві) гривні 53 коп.

Стягнути в рівних частинах з товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМІ-РС» (, адреса: м. Одеса, вул. Жуковського, 15 оф.303) та товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ-РІЕЛТСЕРВІС» (, адреса: м. Одеса, вул. Жуковського, 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_9 ) сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 4938 (чотири тисячі дев?ятсот тридцять вісім) гривень 52 коп. по 2469 (дві тисячі чотириста шістдесят дев?ять) гривень 26 копійок з кожного відповідача.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2019 року.

Суддя Л. М. Чернявська

03.04.2019