Справа №345/5452/18
Провадження № 2/345/325/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки та визнання права власності на спадкове майно за законом, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що його мати ОСОБА_3 проживала у своєму будинковолодінні по вул. Базюків,13 в с. Бережниця Калуського району .

Відповідачем по справі є його рідний брат. 21.07.1995 року мама позивача ОСОБА_3 - померла. На час її смерті в даному будинковолодінні проживав тільки позивач. Провівши з родиною похорони матері, він продовжує проживати в даному житлі по даний час .

З відповідними документами на будинковолодіння, які йому залишились від матері, він тоді не звертався до нотаріуса, бо не було необхідності, оскільки постійно проживав з нею до дня її смерті і продовжував там проживати по даний час.

В даний час позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори за оформленням та видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3

Однак листом нотаріуса від 05.12.2018р. за №1167/02-31 позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті мами ОСОБА_3 не можливо, так як у свідоцтві про право власності на житловий будинок №13 по вул.Базюків в с.Бережниця Калуського р-ну від 15.05.1989р. зазначено, що житловий будинок належить членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності і не визначено частки кожного члена колгоспного двору. Тому зданим позовом змушений звернутися до суду

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його присутності та присутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21.07.1995 р. померла мама позивачки ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно довідки Підмихайлівської с/ради під №3003 від 13.09.2018р. згідно із записом в по господарській книзі №7 Підмихайлівської с/Ради за ОСОБА_3, яка померла 21.07.1995р., яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті в с.Бережниця вул.Базюків,13 Калуського р-ну, значиться житловий будинок, який знаходиться в с.Бережниця по вул.Базюків,13 Калуського р-ну та розташований на неприватизованій земельній ділянці (а.с.10) .

До дня смерті в спадковому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 /мати/, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 21.07.1995 р., та ОСОБА_1, тобто нас двоє. Відсутність заборони відчуження арешту на спадковому будинку перевірено . Заповіт від імені ОСОБА_4 у виконкомі Підмихайлівської с/Ради не посвідчувався .

Відповідач по справі не звертався за прийняттям спадщини після смерті матері 21.07.1995р. у встановлений законом строк і її не прийняв .

На вищевказане будинковолодіння, 15.05.1989р. було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул.Миру /зараз ОСОБА_1/,13 в с.Бережниця Калуського р-ну, який належить членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 (а.с.11).

Дане свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради №174 від 09.11.1988р. Вищевказане будинковолодіння було зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ в реєстровій книзі під №1 за реєстровим №96 , що видно із самого свідоцтва .

Згідно довідки Підмихайлівської сільської ради від 03.12.2018р. №2910 видно, що згідно виписки з по господарської книги за 1986-1990р.р., особовий рахунок №1065/ст..127/ с.Бережниця, вул.Базюків,13 проживали і були зареєстровані : ОСОБА_3, 20.10.1925р.н., /померла 21.07.1995р./-голова д/г ; ОСОБА_1 миколайович,15.08.1963р.н. /син/.

Згідно чинного на той час законодавства частки членів колгоспного двору були рівні, після припинення колгоспного двору, згідно З-ну України «Про власність», / ст.17,18 цього закону/ колгоспна власність у 1991 році колгоспна власність перетворилась у спільну сумісну, а колгоспні двори припинили своє існування . Таким чином у мами і в мене на той час було виникло право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, так як із членів колгоспного нас була тільки двоє, що видно із записів по господарської книги, згідно вищевказаних довідок Підмихайлівської с/Ради.

У відповідності до ст.368 ЦК України /майно , набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі/ .

У відповідності до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Тому з 15.04.1991р. будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час, зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки їх було 2-є і один із співвласників спільної сумісної власності помер, то визначення часток можлива тільки в судовому порядку.

Оскільки згідно ст.370 ЦК України частик є рівними, то у даному випадку нам 2-м співвласникам спільної сумісної власності, станом на 1990 рік належало по 1/2 частки даного будинковолодіння, які слід визначити.

Даний будинок був побудований у 1973 році , на нього був виготовлений тепер 24.09.2018р. новий технічний паспорт, згідно якого дане будинковолодіння складалося з житлового будинку та надвірних споруд наведених у технічному паспорті, де відсутні дані про самовільну будову чи реконструкцію .

Згідно п.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, тому у спадкодавця ОСОБА_3 і в позивача виникло право власності по Ѕ частині на вищевказане будинковолодіння, після його державної реєстрації в цілому. Після чого, 1/2 частину вищевказаного будинковолодіння у 1995 році позивач успадкував, як спадкоємець першої черги за закону .

Виходяич з вищенаведеного, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як інвалід ІІ групи (а.с.22).

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 120,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 частку у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору, у розмірі 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Бережниця по вул. Базюків,13 Калуського району Івано-Франківської області та визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул. Базюків,13 в с.Бережниця Калуського району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 21.07.1995 року, саме на:

- 1/2 частину будинковолодіння по вул. Базюків,13 в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: