ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4627/19 Справа № 212/8523/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариства «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє Гузєв Ігор Григорович, відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2019 року, яке ухвалено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК від 08.09.2015 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 60% (30% - вібраційна хвороба, 20% - радикулопатія, 10% - хронічний бронхіт) з 31 серпня 2015 року по 01 вересня 2016 року, з наступним переоглядом 01 серпня 2016 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи. При наступному переогляді 26 липня 2016 року відсоток втрати професійної працездатності не змінився, також залишена третя група інвалідності, з наступним переоглядом 01 серпня 2019 року.

Вважає, що у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на свою користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 110 460,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я, у розмірі 80 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманих професійних захворювань, постійно відчуває біль під час ходи, його постійно турбує хронічний кашель, тяжкість ті біль під час дихання, в зв'язку з чим позивач відчуває постійні моральні страждання. При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови що позивачем втрачено 100 % працездатності.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки, позивач при укладенні трудового договору був повідомлений і ознайомлений під розпис про шкідливі умови праці, а тому підстави для покладення обов'язку з відшкодування моральної шкоди на підприємство відсутні; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами. Також зазначає, що судом визначено розмір моральної шкоди без врахування конкретних обставин справи, а саме: відсотку втрати профпрацездатності позивача, характеру отриманого ним професійного захворювання та пов'язаних з цим моральних страждань, істотності вимушених змін в житті позивача, відсутності погіршення стану його здоров'я, а також ступеня вини ПрАТ « Суха Балка» та стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі без врахування засад розумності, виваженості й справедливості. Також, зазначає, що відповідно до медичних документів, проблеми зі здоров'ям у позивача з'явились у 2005 році, однак позивач продовжував працювати, що свідчить про його недбайливе ставлення до свого життя та здоров'я.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє Гузєв І.Г., зазначає, що доводи в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах законодавства та просить її залишити без задоволення, а рішення суду змінити, задовольнивши апеляційну скаргу позивача.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17.08.1993 року по 31.07.2015 року працював на шахтах «Фрунзе», «Ювілейна» Рудніка «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка», правонаступником яких є відповідач ПрАТ «Суха Балка», підземним прохідником у шкідливих умовах праці (а.с. 38-41).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 09.06.2015 року, протокол № 793 у позивача встановлені професійні захворювання з діагнозами: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом з акроангіоспазмами кистей, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФС першого-другого ст.), остеоартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ст.); радикулопатія попереково-крижова білатеральна (L5-S1) з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово-тонічними синдромами; хронічний(пиловий) бронхіт. Легенева недостатність першого ступеня. J44. (а.с. 19).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 червня 2015 року, причиною виникнення зазначених професійних захворювань у ОСОБА_1 є робота впродовж 20 років 1 місяця в умовах впливу шкідливих факторів, які перевищували нормативні показники. Так, умови праці підземного прохідника за рівнем локальної вібрації відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Український НДІ промислової медицини в 2010 році). Вібрація локальна, еквівалентний коректований рівень віброшвидкості в дБ 115 при гранично допустимому 112. Важкість праці, загальні енергозатрати організму, Вт: зовнішнє фізичне динамічне навантаження, виражене в одиницях механічної роботи за зміну, Вт: при регіональному навантаженні (з переважною участю м'язів рук та плечового поясу): для чоловіків - 55,95 при гранично допустимому до 45. Статичне навантаження, величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль, кг/с: двома руками для чоловіків - 110540 при гранично допустимому до 70000. Маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) - 50 при гранично допустимій до 30. Робоча поза знаходження у нахиленому положенні до 30%/понад 30% зміни: 41.4/3,7 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпуса (вимушені, більше 30), кількість за зміну: 250 при гранично допустимих до 100. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 9,2 при гранично допустимій 2,0.(а.с. 15-18).

Висновком МСЕК від 08 вересня 2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 60%, з яких: 30% - вібраційна хвороба, 20% - радикулопатія, 10% - хронічний бронхіт з 31 серпня 2015 року по 01 вересня 2016 року, з наступним переоглядом 01.08.2016 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи (а.с. 9).

Висновком МСЕК від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 при повторному переогляді залишено незмінним ступінь втрати професійної працездатності та група інвалідності, з наступним переоглядом 01 серпня 2019 року (а.с. 12,13,14).

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями, моральної шкоди відповідачем з вини якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 червня 2015 року, причиною професійних захворювань позивача є робота позивача на шахтах «Фрунзе»,«Ювілейна» Рудніка «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка», правонаступником яких є відповідач ПрАТ «Суха Балка», впродовж 20 років 1 місяця, в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які перевищували нормативні показники.

Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 червня 2015 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Крім того, відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16 червня 2015 року, причиною професійних захворювань позивача є його робота, тільки на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині колегія суддів не бере до уваги.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійні захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, роботу позивача тільки на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка», в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 20 років 1 місяця, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 60%, визнання позивача людиною з інвалідністю третьої групи, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи представників як позивача так і відповідача, щодо необґрунтованого розміру відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що стан здоров'я позивача став погіршуватися з 2005 року, однак позивач продовжував працювати, що свідчить про його недбале ставлення до свого життя та здоров'я , колегією суддів до уваги не беруться, оскільки, дані факти жодним чином не знімають з роботодавця обов'язку з відшкодування шкоди, а навпаки, свідчать про те, протягом тривалого часу відповідач порушував законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 червня 2015 року.

Посилання представника позивача, як на приклад, на судові рішення у цивільних справах, які виникли з подібних правовідносин, а саме на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою стягнуто більші суми компенсації моральної шкоди, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступні обставини.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об'єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров'я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

Отже, з урахуванням того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 60% та визнано його людиною з інвалідністю третьої групи, що свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (80 000,00 грн.) не є заниженим та відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у її ситуації.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє Гузєв Ігор Григорович та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: