Справа № 140/3380/18
Провадження № 22-ц/801/601/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 рокуСправа № 140/3380/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - адвокатом Стинкою Сергієм Олександровичем, на рішення Немирівського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 18 січня 2019 року у м. Немирові суддею цього суду Царапорою О. П., дата складання повного тексту рішення не відома,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 про стягнення аліментів на їх дітей, мотивуючи його тим, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2016 рік, у якому у них народилося троє дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після розірвання сімейних стосунків малолітні діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач в жодних витратах на дітей участі не приймає, офіційно не працює, проте займається ремонтом автотранспорту, а тому має нерегулярний дохід.

Пославшись на викладені обставини позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь на утримання їхніх трьох малолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття кожного із дітей, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі по 2500 гривень на кожну дитину від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 грудня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Не погодившись із ухваленим рішенням відповідач, посилаючись неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати.

Зокрема, серед іншого, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року у цивільній справі № 140/1075/16-ц вже було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на їх малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після ухвалення цього рішення ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_10. Тому він вважає, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі необхідно закрити у зв'язку з ухваленням рішення суду, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що заявлені ОСОБА_3 у цій справі по суті позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційне провадження слід закрити з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З матеріалів справи № 140/3380/18, рішення у якій переглядається, вбачається, що відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6-8).

21 грудня 2018 року виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області видано ОСОБА_3 довідку № 3836 про те, що вона дійсно проживає зі своїми дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, по АДРЕСА_1, та діти дійсно знаходяться на повному її утриманні (а. с. 9).

Згідно з даними паспорту ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 виданим Немирівським РС УДМС України у Вінницькій області 10 вересня 2016 року, вона 12 липня 2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 (а. с. 4).

З тексту рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року у справі № 14/1075-16-ц видно, що 11 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на їх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, мотивуючи його тим, що відповідач є батьком її дітей, проте не виконує свого обов'язку по утриманню дітей, а тому позивач просила суд стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі 3000 грн (по 1000 грн на кожну дитину) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, але неменше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Вказаним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 грн (по 500 грн на кожну дитину), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 11 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 09 червня 2016 року.

З матеріалів справи № 14/1075-16-ц, витребуваних Вінницьким апеляційним судом для огляду, встановлено, що ОСОБА_3 дійсно зверталась в травні 2016 року з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на їх трьох дітей, який рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року був частково задоволений.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що в даній справі ОСОБА_3 пред'явлено ті ж позовні вимоги до ОСОБА_4 та з тих же правових підстав, що й були предметом розгляду у справі №140/1075/16-ц та за наслідками розгляду якої Немирівським районним судом Вінницької області ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року у справі № 140/1075/16-ц, яке набрало законної сили 09 червня 2016 року, вирішено спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на їх малолітніх дітей, тому рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року у справі №140/3380/18 необхідно скасувати, а провадження у цій справі закрити.

Крім того апеляційним судом також враховується наступне.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В доповнення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту 1 ст. 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (№ 32053/13, § 46).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X).

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 377, 390 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року скасувати.

Провадження у справі № 140/3380/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів закрити.

Ухвала набирає законної сили із дня її постановлення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання її повного тексту.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст ухвали виготовлено 11 квітня 2019 року.