Справа № 750/2586/19
Провадження № 2/750/1011/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2019 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого - судді Литвиненко І.В.,
за участі секретаря судового засідання - Юрченко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат, 3% річних та моральної шкоди,
І. Стислий виклад позиції позивача.
11.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат, 3% річних та моральної шкоди в якому просив: стягнути з відповідача на свою користь 8 400,00 грн., недоплаченого страхового відшкодування в рахунок заподіяної майнової (матеріальної) шкоди (збитку), що пов'язана з ушкодженням здоров'я в ДТП 10.11.2017 року та понесеними витратами на лікування та стягнути з відповідача на мою користь пеню в розмірі подвійної облікової ставку НБУ в сумі 3 360,93 грн., інфляційні втрати в сумі 694,01 грн., та три відсотки річних в розмірі 286,00 грн., за період з 13.03.2018 року по 01.05.2019 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок ДТП, яке відбулося 10.11.2017 року за участі автомобіля, пасажиром якого був позивач та автомобіля «ГАЗ 53 А» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3, позивач отримав множинні тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, проникаючим рогівковим пораненням правого ока, саден обличчя. Крім того позивачу заподіяно численні забої та садни м'яких тканин по всьому тілі, в тому числі рубці м'яких тканин лівого передпліччя та правої гомілки, які являються наслідками загоєння скальпованих ран та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3 (35%), однак у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування було відмовлено в частині суми коштів 8400,00 грн. компенсації витрат на лікування.
ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.03.2019 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання.
Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував..
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місцязнаходження, про поважні причини неявки до суду представник відповідача не повідомив, відзиву не подав. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4, була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», що підтверджується копією полісу № АК/3393932 та витягом з МТСБУ (а.с. 15-16).
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, загального захворювання з ураженням органу зору, інвалідність встановлена на строк до 01.12.2019 року, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВБ № 064416 від 28.11.2018 року (а.с. 18).
12.12.2017 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та відповідними додатками (а.с. 22), 12.01.2018 року позивач подав страховику заяву про долучення документів до матеріалів страхової справи (а.с. 23); 15.05.2018 року позивач подав заяву із долученням чеків на лікування (а.с. 24); 12.06.2018 року позивач подав заяву із витягом із ЄДРД та постанову про закриття кримінального провадження, також він повідомив про втрачений зір та присвоєння інвалідності (а.с. 25).
Листом № 127/25-00/03 від 14.06.2018 року, страховиком, ДТП, що сталося 10.11.2017 року визнано страховим випадком та повідомлено про перерахування позивачу коштів у сумі 5 619,15 грн., в рахунок відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди. в частині відшкодування 8 400,00 грн., в рахунок витрат понесених на лікування було відмовлено (а.с. 26).
21.12.2018 року, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, та просив відшкодувати шкоду, яка пов'язана із стійкою втратою працездатності відповідно ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та повторно розглянути питання компенсації витрат на лікування, а саме оперативного втручання та витратних товарів на операцію в сумі 8 400,00 грн. (а.с. 27).
Відповідач листом № 8/13-003 від 02.01.2019 року, повідомив позивача, що відшкодування коштів в розмірі 8 400,00 грн., є неможливим, так як у квитанції відсутня деталізація сплачених «витратних товарів на операцію», що ніби-то не дає змоги об'єктивно оцінити відповідність та необхідність придбаних препаратів та наявність лікарських призначень у медичних документах (а.с. 28).
21.03.2019 року на запит суду, Комунальним лікувально-профілактичним закладом «Чернігівська обласна лікарня» було повідомлено суд про те, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у відділенні мікрохірургії ока з 21.12.2017 року по 17.12.2017 року з діагнозом посттравматична катаракта правого ока, 21.12.2017 року йому було проведено операцію (а.с. 53), вартість медичних засобів становить 8400,00 грн., що підтверджується копією рахунку на оплату № 5 від 21.12.2017 року, копією видаткової накладної № 462 від 21.12.2017 року та копією квитанції від 21.12.2017 року (а.с. 21, 57-58).
29.03.2019 року на запит суду Комунальним лікувально-профілактичним закладом «Чернігівська обласна лікарня» було повідомлено суд про те, що ОСОБА_1 було проведено курс медикаментозного лікування з хірургічним втручанням в умовах відділення офтальмології 10.11.17 р. ПХО проникаючого рогівкового поранення (а.с. 50-51).
IV. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
У відповідності до п. 1.3 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу.
Згідно статті 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку Страховик відповідно до страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 990 ЦКУ страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
У відповідності до п. 3 ч. 1 статті. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Статтею 34 Закону України «Про страхування», передбачає, що страховик зобов'язаний протягом 2 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
У відповідності до п. 36.1. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.
Законом за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 ЗУ «Про страхування», - у разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три відсотки річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання. А тому, вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.
Таким чином, оскільки позивачем доведено факт отримання тілесних ушкоджень та витрат понесених при лікуванні, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 8400,00 грн. недоплаченого страхового відшкодування підлягає задоволенню, позовні ж вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню за період з 13.03.2018 року по 17.04.2019 року, а не по 01.05.2019 року як просив позивач, а тому суд знаходить підстави стягнути з відповідача на користь позивача 3244,93 грн. - пені, 694,01 грн. - інфляційних втрат та 276,16 грн. - 3% річних.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню 760 грн. 72 коп. судового збору та 2970,00 грн. витрат на правову допомогу на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 23.04.2019 року.
Суддя І.В Литвиненко