Постанова

Іменем України

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа №234/15256/16-ц

провадження № 61-30212св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Краснощокової Н. С., Азевича В. Б., Новосьолової Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у період із 13 жовтня 1984 року по 19 серпня 2015 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 05 вересня 2000 року згідно з договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_8. (батько відповідача) подарував ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Згідно з договором дарування квартира оцінена у 13 503,00 грн. У 2001 році він, дружина та їхній син зареєструвалися у квартирі та стали в ній проживати, проте квартира потребувала ремонту, а тому він у 2001 році продав квартиру АДРЕСА_2, яка належала в рівних частинах сторонам у справі та сину, а виручені кошти, а також за рахунок свого заробітку зробив ремонт у квартирі, внаслідок чого квартира суттєво покращилась та збільшилась у своїй вартості.

Враховуючи наведене, позивач просив трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 визнати спільним сумісним майном подружжя у зв'язку з істотним збільшенням у вартості цієї квартири.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вартість спірної квартири, на той час коли відповідач стала її власником, становила 13 503,00 грн, а за час шлюбу, внаслідок трудових та грошових затрат позивача, квартира істотно збільшилося у своїй вартості до 126 461,00 грн. При цьому, відповідач не довела, що саме її грошові затрати призвели до істотного збільшення вартості квартири.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що висновки суду про доведеність істотного збільшення вартості квартири, що належить відповідачу, внаслідок спільних трудових чи грошових затрат та затрат другого з подружжя - позивача є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки поліпшення квартири, на які посилається позивач та які перелічені у висновку експертизи, стосуються лише ремонту квартири та її оздоблення, що не є невід'ємною частиною квартири, при цьому як вбачається з позовної заяви та висновку експертизи будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилася б сама квартира як об'єкт, наприклад, була б збільшена її площа, тощо, не відбулось, крім того, побутова техніка, зокрема газова плита та кондиціонер помилково включені у вартість квартири, оскільки не є її невід'ємною частиною.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У грудні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року, в якій він просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційним судом порушені його права на об'єктивний захист інтересів, оскільки суд безпідставно здійснив заміну судді Груїцької Л. О. у складі колегії суддів на суддю Азевича В. Б., ухвалою від 07 листопада 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, тому що уточнена апеляційна скарга подана відповідачем з порушенням строку та не поставлене питання про поновлення такого строку, проте у цей же день апеляційний суд виніс ухвалу, якою відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, при цьому уточнена апеляційна скарга залишена у справі та не була направлена йому. Крім того, апеляційний суд упереджено, на користь відповідача розглянув вказану справу та не надав оцінки доказам, які подані ним на підтвердження заявлених позовних вимог.

У лютому 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є надуманими та не мають правового підґрунтя.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подання заперечень на неї.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час його ухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що у період із 13 жовтня 1984 року по 19 серпня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з договором дарування, посвідченим 05 вересня 2000 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О. І., ОСОБА_8. (батько відповідача) подарував ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Краматорською державною нотаріальною конторою 24 грудня 1998 року.

Відповідно до статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 31 березня 2017 року, проведеної у цій справі за клопотанням позивача, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 11 січня 2017 року становить 126 461,00 грн, вартість виготовлення та встановлення: металевих вхідних дверей становить 7 407,00 грн без ПДВ та 6 296,00 грн із урахуванням зносу, вхідних дерев'яних дверей - 12 933,00 грн без ПДВ та 12 286,00 грн із урахуванням зносу, трьох пластикових вікон та пластикового блоку у 2008 році з облаштуванням пластикових укосів становить 9 574,00 грн. Дерев'яні рами на балконі та їх засклення демонтовано внаслідок їх зіпсування, а тому експерт не врахував вартість робіт із їх встановлення. Крім того, вартість та встановлення унітаза становить 2 789,00 грн без урахування зносу та 2 510,00 грн із його урахуванням, вартість та установка дверей у ванну та туалетну кімнати становить 2 988,00 грн без урахування зносу та 2 390,00 грн із його урахуванням, вартість робіт та матеріалів з установки пластикової стелі у кухні та коридорі становить 3 685,00 грн без урахування зносу та 2 874,00 грн із його урахуванням, вартість штукатурки, шпаклівки та ґрунтовки стін та стелі, фарбування стелі у житлових кімнатах, наклейки шпалер у трьох житлових кімнатах та коридорі з урахуванням матеріалів становить 20 354,00 грн без ПДВ та 17 656,00 грн із урахуванням зносу, вартість робіт з облицювання стін кахельною плиткою в туалеті, ванній кімнаті, кухні становить 8 567,00 грн без урахування зносу та 6 854,00 грн із його урахуванням, вартість укладки лінолеуму на підлогу у трьох кімнатах та кухні становить 10 560,00 грн без урахування зносу та 9 882,00 грн із його урахуванням, вартість монтажу нової газової колонки становить 7 721,00 грн без урахування зносу та 5 727,00 грн із його урахуванням, вартість монтажу нової газової плити з урахуванням вартості матеріалів становить 2 741,00 грн без урахування зносу та 2 193,00 грн з його урахуванням, вартість демонтажу металевих труб та встановлення пластикових труб становить 562,00 грн без урахування зносу та 450,00 грн із його урахуванням, вартість робіт зі встановлення кондиціонера з урахуванням матеріалів становить 4 987,00 грн, при цьому вартість ремонтно-відбудовчих робіт, проведених у квартирі становить 94 868,00 грн фз урахуванням вартості матеріалів без урахування зносу та 82 682,00 грн станом на цей час із урахуванням зносу, загальна вартість робіт, у тому числі матеріалів, побутової техніки без урахування зносу становить 3/4 частини від загальної вартості квартири, а з урахуванням зносу 2/3 частини від загальної вартості квартири.

Нормативно-правове обґрунтування

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них (частина перша статті 24 КпШС України).

Такі ж положення закріплені у статті 57 СК України.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Оскільки позивачем пред'явлений позов про визнання права спільної сумісної власності на майно, яке належало другому з подружжя на праві особистої приватної власності, то він мав довести, що за час шлюбу цінність цього майна (спірної квартири) істотно збільшилася внаслідок його трудових або грошових затрат чи обох з подружжя, що є його процесуальним обов'язком.

Враховуючи наведене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надав належних і допустимих доказів того, що спірна квартира, яка є власністю його колишньої дружини ОСОБА_5, за час шлюбу істотно збільшилася у своїй цінності внаслідок його трудових або грошових затрат, оскільки поліпшення квартири, на які посилається позивач та які перелічені у висновку експертизи, стосуються лише ремонту квартири та її оздоблення, що не є невід'ємною частиною квартири, будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилася б сама квартира як об'єкт нерухомості, наприклад, була б збільшена її площа, тощо, не відбулось, при цьому побутова техніка, зокрема газова плита та кондиціонер не є невід'ємною частиною та можуть бути предметом поділу між подружжям, як майно, набуте в період шлюбу.

Порівняння вартості квартири, яка зазначена у договорі із вартістю квартири на момент проведення експертизи не може свідчити про істотне збільшення вартості майна внаслідок трудових або грошових затрат подружжя.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом порушені його права на об'єктивний захист інтересів, оскільки суд безпідставно здійснив заміну судді Груїцької Л. О. у складі колегії суддів на суддю Азевича В. Б., а відмовивши у відкритті апеляційного провадження ухвалою від 07 листопада 2017 року в цей же день іншою ухвалою відкрив апеляційне провадження, не заслуговують на увагу, оскільки заміна судді у складі колегії суддів відбулася у зв'язку із перебуванням судді Груіцької Л. О. у відрядженні, при цьому апеляційним судом відмовлено у відкритті провадження за уточненою апеляційною скаргою, а відкрито провадження за апеляційної скаргою, поданою 01 вересня 2017 року.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, оскільки завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених прав.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик