Справа №303/5488/18
Номер стат. звіту - 42
18 квітня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
при секретарі Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ПАТ "Укрсоцбанк" - Шупік Мар'яни Євгеніївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Мукачівської міської ради про виселення та зняття з реєстрації,-
Представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" - Шупік М.Є. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Мукачівської міської ради про виселення та зняття з реєстрації.
Позов мотивує тим, що згідно ст.37 ЗУ "Про іпотеку" ПАТ "Укрсоцбанк" було оформлено право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 71,20 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2. Правовою підставою для реєстрації права власності ПАТ "Укрсоцбанк" на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п.4.5.3. Договору іпотеки від 01.02.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, Свідоцтва про право власності від 24.05.2018 року №125127142, було зареєстровано право власності за ПАТ "Укрсоцбанк" на підставі рішення державного реєстратора Калинич І.В., індексний номер 41260849 від 24.05.2018 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 71,20 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, законним власником квартири АДРЕСА_1, Закарпатської області, є ПАТ "Укрсоцбанк". Втративши право власності на квартиру, відповідачі втратили відповідно до ст.317 ЦК України право користування. Згідно довідки про склад сім'ї №5146 від 27.06.2018 року, в квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ПАТ "Укрсоцбанк" зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Представник позивача звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правомірних підстав для проживання у будинку, колишній власник продовжує користуватися ним та відмовляється виселитися. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійсненні законних прав власника, який не може вільно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" - Дорош І.І. в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але надала суду клопотання в якому просить суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служби у справах дітей Мукачівської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Суд перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Довідки №5146 від 27.06.2018 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 до складу зареєстрованих входять: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125127142 від 24.05.2018 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3, є ПАТ "Укрсоцбанк".
У відповідності до Вимоги про усунення порушень №1088 від 20.08.2018 року встановлено, що представник позивача звертався до відповідачів із даною вимогою в якій було зазначено, що у зв'язку із ігноруванням відповідачем своїх обов'язків по кредитному договору, АТ "Укрсоцбанк", відповідно до чинного законодавства, вимушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з прийняттям, у встановленому порядку рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, АТ "Укрсоцбанк" вимагало протягом одного місяця з дня отримання даної вимоги добровільно звільнити всіма мешканцями житлове приміщення, та звільнити приміщення від особистих речей, яке є предметом іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_3.
01.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №305/06-Ж-08 у відповідності до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 71,20 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.11.2006 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстрованого в реєстрі за №6876.
30.06.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено Додатковий правочин про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору №305/06-Ж-08 у відповідності до якого сторони домовились внести зміни до Іпотечного договору №305/06-Ж-08 від 01.02.2008 року, а саме: викласти п.1.4.1 статті 1 Іпотечного договору в наступній редакції: 1.4.1. повернення позичальником кредиту в розмірі 52 128,77 доларів США, з порядком погашення, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 31.01.2023 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання.
11.09.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду (правочин) до Іпотечного договору №305/06-Ж-08 від 01.02.2008 року у відповідності до якого сторони домовились внести зміни до Іпотечного договору №305/06-Ж-08 від 01.02.2008 року, а саме: п.1.2, п.1.4.1 та 1.4.2. статті 1 Іпотечного договору викласти в наступній редакції: п. 1.2. вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 318 150,00 гривень, що еквівалентно 65 574,95 доларам США, п.1.4.1. повернення Позичальником кредиту в розмірі 50 088,66 доларів США, з порядком погашення, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 31.01.2018 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання, п.1.4.2. сплата іпотекодавцем процентів за користування кредитом, у розмірі 15% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобов'язання.
У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 ЗУ "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. (ч.1 ст.33 ЗУ "Про іпотеку")
За змістом положень ч.1 та 3 ст.36 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону.
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ч.1 ст.37 ЗУ "Про іпотеку").
Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодеожателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої Цивільного кодексу України.
При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень".
У відповідності до ст.40 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Водночас, можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).
Згідно ст.392 ЦК України у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39, 40 ЗУ "Про іпотеку", 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.
При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 ЗУ "Про іпотеку").
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-1851цс15 та від 14.09.2016 року у справі № 6-1219 цс16.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Виходячи із загального обсягу доказів, які долучено до позову, представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачі, після набуття позивачем права власності на квартиру, отримали вимогу іпотекодержателя про добровільне звільнення квартири та звільнення її від речей, як і відсутні інші докази, які мали підтвердити факт проживання відповідачів в квартирі, що є предметом доказування при вирішення спору щодо виселення особи із житлового приміщення.
Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV врегульовані відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантується Конституцією.
Відповідно до ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Чинною редакцією вказаної статті встановлено, що реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
Разом з тим, представником позивача не наведено правових підстав для зняття відповідачів з реєстраційного обліку, перелік яких визначений у ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", в той же час припинення права власності на нерухоме майно не може слугувати безумовною підставою для зняття колишнього власника та членів його сім'ї з реєстраційного обліку, що є окремими предметом доказування в залежності від обраного способу захисту.
Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 34, 76-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст. 2, 3,11, 13, 16, 316, 317, 319, 321, 325, 328, 335, 376, 386, 391, 392, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 109 ЖК України, ст.ст.1, 33, 37, 40 ЗУ "Про іпотеку", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", суд,-
У задоволенні позову представника позивача ПАТ "Укрсоцбанк" - Шупік Мар'яни Євгеніївни про виселення в примусовому порядку громадян якими є: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з двокімнатної квартири, загальною площею 71,20 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язання відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнити квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від особистих речей та зняти з реєстраційного обліку громадян якими є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зареєстровані у двокімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.
Відповідач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_3, місце реєстрації АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_4, місце реєстрації АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_5, місце реєстрації АДРЕСА_1
Третя особа: Служба у справах дітей Мукачівської міської ради, місцезнаходження м.Мукачево, пл.Духновича, буд.2.
Повний текст рішення складено 18.04.2019 року.
Головуючий Ю.Ю. Куцкір