Провадження № 22-ц/802/329/19 Категорія: 24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про захист прав споживачів та стягнення суми страхової виплати за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (скорочено ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес») про захист прав споживачів та стягнення суми страхової виплати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 4 серпня 2017 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0470541/01НТ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1 строком дії до 06 серпня 2018 року, відповідно до п. 12.1.3 якого страховик зобов'язався у разі настання страхової виплати після подання страхувальником усіх належним чином оформлених документів здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. 09 липня 2018 року під час руху на автошляху Н09 на мосту, де проводились ремонтні роботи, позивач випадково наїхав на бетонну брилу і пошкодив передню частину автомобіля. Оскільки на мосту був обмежений рух і проїзд автотранспорту здійснювався лише по одній полосі, то не мав можливості зупинитись, так як перегородив би рух для всіх транспортних засобів. Вказує, що наступного дня, 10 липня 2018 року зателефонував на телефонний номер контакт-центру і повідомив про настання страхового випадку, а також того ж дня написав письмову заяву про страховий випадок. В подальшому, на вимогу представника страхової компанії зібрав необхідні документи, з'їздив в м. Горохів до страхового комісара для огляду автомобіля і визначення суми страхового відшкодування. Відповідно до рахунку, складеного 24.07.2018 року ТзОВ «Промтехсервіс» на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 40029 гривень. 14 серпня 2018 року звернувся до відповідача з вимогою виплатити страхове відшкодування, однак отримав відмову. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права як споживача, з посиланням на вимоги ст. 8, 20, 25 Закону України «Про страхування», ст. ст. 979, 989 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням забезпеченого транспортного засобу у розмірі 40000 гривень, неустойку в розмірі 44400 гривень та витрати на правову допомогу. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням забезпеченого транспортного засобу у розмірі 40000 гривень, неустойку в розмірі 103 200 гривень та витрати на правову допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в дохід держави 1921 (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну) гривню судового збору. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2019 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в даній справі, відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що позивач, не повідомивши про страховий випадок негайно з місця події за цілодобовим номером телефону, вказаним в договорі, а також не надавши доказів неможливості здійснення такого повідомлення, знехтував своїми договірними обов'язками, що призвело до неможливості встановлення обставин та причин настання події, що має ознаки стахового випадку. Також в апеляційній скарзі вказано, що відповідно п. 7.4. Правил страхування якщо окремі умови договору страхування не узгоджуються із положеннями Правил - застосовуються умови, визначені сторонами договору. Суд першої інстанції безпідставно не застосував ст. ст. 6, ч. 1 ст. 16, ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про страхування», а також ст.ст. 627-629, ч. 2 ст. 991 ЦК України, належним чином не дослідив договір страхування та незаконно стягнув на користь позивача кошти на підставі рахунків ТзОВ «Промтехсервіс», яке не є рекомендованим для визначення розміру збитків, а тому необхідним було проведення експертизи, крім того, так як страхове відшкодування було стягнуто на користь позивача, тобто у спосіб відмінний від перерахування коштів на поточний рахунок СТО, то позивачу не може бути визначено більше 70% від суми страхового відшкодування (п.п. 15.10.2.2. та п.п. 15.10.4. п. 15.10. договору страхування).

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що судом першої інстанції правильно з'ясовано можливість пошкодження транспортного засобу за вказаних позивачем обставин і поняття «негайного повідомлення страховика», а єдиною підставою відмови у виплаті було нібито несвоєчасне повідомлення про страховий випадок, що було спростовано позивачем в суді першої інстанції, інші обставини, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, не були вказані ним в суді першої інстанції та відзиві на позовну заяву, а тому вони не були досліджені в суді першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводиться в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначної відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» безпідставно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому вимоги про стягнення даної суми в розмірі 40000 гривень підлягає до задоволення. Вимога про стягненні з відповідача суми неустойки в розмірі 103 200 гривень пені за прострочення з 15.08.2018 року не підлягає до задоволення, оскільки положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними. Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується частина п'ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Таким чином, положення ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку покликається позивач, заявляючи вимогу про стягнення неустойки, не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Крім того, оскільки в ході розгляду справи позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд прийшов відмовив в стягненні з відповідача в користь позивача понесених витрат на професійну правову допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником автомобіля «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1, та відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0470541/01НТ від 4 серпня 2017 року даний транспортний засіб застрахований ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» строком до 06 серпня 2018 року (а.с. 9, 11, 12-14). Також встановлено, що 09.07.2018 ОСОБА_1, керуючи вказаним автомобілем та проїжджаючи по мосту в с. Делятин Івано-Франківської області, який має одну полосу руху, не помітив бетонну брилу, яка лежала на проїжджій частині і пошкодив передню частину автомобіля. Про дану подію ОСОБА_1 10.07.2018 повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» по телефону, який зазначений в договорі добровільного страхування транспортного засобу, а також 10.07.2018 подав відповідне письмове повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 25-28).

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується, у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно рахунку № ПТС0000160, складеного 24.07.2018 року ТзОВ «Промтехсервіс» вартість ремонтних робіт автомобіля «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є позивач, складає 40029 гривень (а.с. 10).

Умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту, що був укладений між сторонами, зокрема п. 8.1.1 визначено, що виплата страхового відшкодування без отримання офіційної довідки здійснюється в сумі 40000 гривень.

Повідомленням ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» від 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі вимог п.16.1.6 та 16.1.7 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0470541/01НТ від 4 серпня 2017 року, зокрема з посиланням на ту обставину, що неповідомлення страховика з місця події негайно, як того вимагає п.13.1.3 договору, позбавило страховика можливості направити на місце події аварійного комісара та створило перешкоди у визначенні обставин та причин настання страхового випадку (а.с. 16).

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив, чи звертався позивач до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», встановлено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, які майже ідентичні. При цьому відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування. умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.

Пунктом 13.1.3 укладеного між сторонами Договору визначено обов'язок страхувальника негайно повідомити з місця події інформацій службу Страховика. Неможливість виконання страхувальником даної вимоги має бути підтверджена документально.

Згідно п.9.1.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» від 11 січня 2011 року, затверджених Головою Правління ПрАТ «СК «Брокбізнес», після настання страхового випадку або отримання повідомлення про нього, страхувальник зобов'язаний негайно, але не пізніше 48 годин, сповістити Страховика про випадок, який відбувся за допомогою факсимільного або телефонного повідомлення.

На підставі наведенного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що отримавши повідомлення про страховий випадок на наступний день після настання страхового випадку, тобто в строки визначені договором, який укладений на підставі Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 11 січня 2011 року, затверджених Головою Правління ПрАТ «СК «Брокбізнес», де визначено термін сповіщення страховика - негайно, але не пізніше 48 годин, страхова компанія мала можливість для встановлення обставин та причин настання страхового випадку.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Укладаючи договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, сторони були вільними в укладенні такого договору, виборі контрагента та визначенні його умов, погодили між собою усі істотні умови такого договору, зокрема, передбачені статтею 982 ЦК України та ці умови є обов'язковими для виконання сторонами. Обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Страховик в даному випадку відмовив позивачу в виплаті саме з підстав невчасного повідомлення про настання страхового випадку, а не з будь-яких інших підстав, страхове відшкодування не виплачувалось, відповідно доказів непогодження здійснення ремонтних робіт ТзОВ «Промтехсервіс» матеріали справи не містять, а тому суд апеляційної інтенції відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що так як страхове відшкодування було стягнуто на користь позивача, тобто у спосіб відмінний від перерахування коштів на поточний рахунок СТО, то позивачу не може бути визначено більше 70% від суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання страхувальником обов'язків, передбачених умовами договору, та створення перешкод у визначенні обставин та причин настання страхового випадку не підтверджуються матеріалами справи. Під час розгляду справи представник відповідача не заперечував факту звернення позивача з заявою про страхове відшкодування та того, що транспортний засіб за погодженням сторін оцінювався на СТО «Промтехсервіс», при цьому перевірка рахунку проводилася з участю представника відповідача. На підтвердження своїх доводів будь-яких доказів відповідачем не надано.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, повно з'ясувавши всі обставини справи і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

За ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді