П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/18509/16

Номер провадження 22-ц/824/4865/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - ОСОБА_2, про зміну формулювання наказу, за заявою Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області та просила суд, з урахуванням подальшого уточнення, визнати незаконним її звільнення відповідно до ст. 36 п. 2 КЗпП України з посади консультанта Васильківської районної державної нотаріальної контори у зв'язку з закінченням строку трудового договору, визнати незаконним наказ в. о. начальника Головного територіального управління юстиції у Київській області № 475/3 від 02 квітня 2015 про призначення та наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Київській області № 1984/3 від 25 жовтня 2016 року про звільнення, поновити її на роботі на посаді консультанта Васильківської районної державної нотаріальної контори з 26 жовтня 2016 року, стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області середнього заробітку (з розрахунку середньоденної заробітної плати - 204 грн. 91 коп.) за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 26 жовтня 2016 року до дня поновлення на роботі включно, допустити негайне виконання рішення суду в частині її поновлення на посаді консультанта Васильківської районної державної нотаріальної контори.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 13 лютого 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 (том І а.с.114).

У червні 2017 року третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3, звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - ОСОБА_2 про зміну формулювання наказу Головного територіального управління юстиції у Київській області від 20 жовтня 2009 року № 589/к у частині визначення строку трудового договору в наступній редакції: «Призначити ОСОБА_2 на посаду консультанта Васильківської районної державної нотаріальної контори, звільнивши з посади секретар-друкарки Васильківської районної державної нотаріальної контори з 20 жовтня 2009 року, за переведенням з посадовим окладом 841 грн. тимчасово на період відсутності основного працівника - ОСОБА_3». Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києві від 20 жовтня 2017 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_2 (том І а.с.208).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано незаконним її звільнення за п.2 ст.36 КЗпП з посади консультанта Васильківської районної державної нотаріальної контори у зв'язку з закінченням строкового трудового договору, визнано незаконним наказ в. о. начальника Головного територіального управління юстиції у Київській області №475/3 від 02 квітня 2015 року, визнано незаконним наказ начальника Головного територіального Головного територіального управління юстиції у Київській області № 1984/3 від 25 жовтня 2016 року, поновлено ОСОБА_2 на посаді консультанта Васильківської районної державної нотаріальної контори з 26 жовтня 2016 року, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 26 жовтня 2016 року по 30 січня 2018 року (по день ухвалення рішення) в сумі 45 769 грн. 74 коп. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 - відмовлено (том ІІ а. с.58 - 64).

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу Федоріна І. В. в інтересах Головного територіального управління юстиції у Київській області залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року - залишено без змін (том ІІ а.с.130-137).

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року задоволено касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - ОСОБА_3 - скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено. (том ІІ а.с.223-228).

У серпні 2018 року Головне територіальне управління юстиції у Київській області звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про визнання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року №755/18509/16 таким, що не підлягає виконанню, стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника безпідставно одержаних стягувачем коштів у розмірі 19 591 грн. 74 коп. на рахунок Державної казначейської служби України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року заяву задоволено частково, виконавчий лист Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року №755/18509/16-ц визнано таким, що не підлягає виконанню. В решті заявлених вимог - відмовлено (том ІІ а.с.248-249).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 26 січня 2019 року ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що суд першої інстанції розглянув заяву без повідомлення про дату, час та місце її розгляду, не надсилаючи ОСОБА_2 копії такої заяви.

Так, частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції не виконав приписи ст.ст. 2, 10, 12, 13, 14, 18, 76-82, 263 ЦПК України, оскільки судом не взято до уваги відсутність доказів, що 23 травня 2018 року виконавчий лист видано судом помилково. Разом з тим, вказаний виконавчий лист видано судом на підставі рішення, яке на дату видачі листа набрало законної сили.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданною апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Щур В.А. підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Представник Головного територіального управління юстиції у Київській області - головний спеціаліст відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Шевчук О.С. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу та закінчити розгляд справи за відсутності останньої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення представників учасників справи, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно одержаних коштів у розмірі 19 591 грн. 74 коп. суд першої інстанції виходив з того, що під час звернення з даними вимогами невірно обрано спосіб захисту прав.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про стягнення безпідставно одержаних коштів не оскаржується, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною другою вищенаведеної норми регламентовано, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (ч.4 ст.432 ЦПК України).

Як встановлено в ході перегляду оскаржуваної ухвали, постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року - залишено без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Тобто, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року набрало законної сили 18 квітня 2018 року.

На виконання вищевказаного рішення, 23 травня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

27 червня 2018 року, згідно вимог діючого законодавства України, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області здійснено виконання виконавчого листа - примусове списання коштів з рахунку ГТУЮ у Київській області №6335 в розмірі 45 769 грн. 74 коп. (том ІІ а.с.237; а.с.238, 239, 240).

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - ОСОБА_3 - скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов невірних висновків щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення суду, на підставі якого 23 травня 2018 року видано виконавчий лист, набрало законної сили на дату видачі вказаного виконавчого листа. Більше того, на час виконання рішення суду першої інстанції - 27 червня 2018 року (примусове списання коштів з боржника), рішення суду було чинне.

Стягнення з ОСОБА_2 45 769 грн. 74 коп. у даному випадку діючим законом не передбачено.

Таким чином, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постановлену ухвалу в оскаржуваній частині не можна назвати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року в частині задоволення заяви Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складене 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В.Шахова