ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Страхова компанія "Провідна" звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу посилаючись на те, що 23.11.2015 року біля 22.30 год. по автодорозі Київ - Рогозів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "CITROEN BERLINGO", номерний знак НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу "Опель", номерний знак НОМЕР_2 була застрахована позивачем, за Договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4 від 27.05.2015 року. Внаслідок ДТП потерпілий отримав шкоду завдану життю та здоров"я відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого. Позивачем було виплачене страхове відшкодування в розмірі 39 821,64 грн. Вироком Бориспільського міськрайонного суду київської області відповідача визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння за ч.2 ст.286 Кк України. Відповідачу було направлено Лист-Претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак ОСОБА_1 шкоду не відшкодував.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання представник позивача надав клопотання про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в підготовчому судовому засідані позовні вимоги не визнав і зазначив, що дійсно його було притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що він порушив правила дорожнього руху але кошти на лікування потерпілого він відшкодував.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи у їх відсутність позовні вимоги підтримують.

В судове засідання відповідач не з"явився про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді судом встановлено, що згідно Вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у пред"явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначено відповідне покарання, а також задоволено цивільний позов прокурора Бориспільської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Київської обласної клінічної лікарні та стягнуто з ОСОБА_1, кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 у розмірі 20270,36 грн.

З тексту Вироку вбачається, що 23.11.2015 року біля 22.30 год. у темний період доби ОСОБА_1 не маючи посвідчення водія, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Опель кадет" д.н.з. НОМЕР_2, (позивачем в позовній заяві зазначено сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "CITROEN BERLINGO", номерний знак НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1) рухався із швидкістю біля 90 км/год., по автодорозі Київ - Рогозів у напрямку с.Рогозів.

Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі ОСОБА_1 порушив п.п.2.3. "Б", 12.1 Правил дорожнього руху України (надалі по тексту ПДР) не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на ліве узбіччя, де зіткнувся з деревом.

В результатті вказаного ДТП пасажир автомобіля "Опель кадет" д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

З Виписки з історії хвороби стаціонарного хворого медичної карти №106192/2239 ОСОБА_3 перебував на лікуванні з 23.12.2015 року по 15.01.2016 року в Комунальному закладі Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" (ортопедо-травматологічний центр).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно ПОЛІСу НОМЕР_4 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.08.2015 року укладеним між ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" - позивачем по справі та ОСОБА_1, згідно якого, було застраховано відповідальність власника транспортного засобу "Opel kadett" д.н.з.НОМЕР_2 .

Поліс укладено на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - "Opel kadett" д.н.з.НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, є ОСОБА_4 і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка керує автомобілем на законних підставах.

Закон України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить спеціальні норми, що регулюють вказані правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» визначив, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Таким чином, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов'язкового страхування страховою компанією.

Такого по суті висновку й дійшов суд касаційної інстанції під час касаційного розгляду справи № 6-20740св13.

Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказаного Поліса обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров"ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком.

Позивач подавши даний позов посилається на п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Разом з тим, з тексту Вироку Бориспільського суду Київської області від 03.11.2016 року вбачаєтться, що "ОСОБА_1 проявляючи злочинну недбалість, порушив п.п.2.3. "Б", 12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на ліве узбіччя, де зіткнувся з деревом. В результаті чого пасажир автомобіля, яким керував відповідач, отримав тілесні ушкодження.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2006 року (далі Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст.22.1 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст.9 Закону № 1961-IV).

Згідно ст.23 Закону № 1961-IV відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності

потерпілим;

шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності

потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях,

яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або

іншим ушкодженням здоров'я;

шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідач звертаючись до суду підставою стягнення шкоди зазначає про відшкодування шкоди пов"язаною з лікуванням потерпілого.

Згідно ст.24.1. Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Позивчем в обгрунтування позовних вимог було надано до суду СТРАХОВИЙ АКТ № за договором (полісом) страхування ОСЦПВ, який не містить дати його складання, а також він без підписів та печатки, що дає суду вважати даний доказ, як неналежним.

На підтвердження розміру відшкодування позивачем були надані квитанції та чеки, але без належного обгрунтування та підтвердження, що саме ці ліки були призначенні для лікування потерпілого ОСОБА_3 та ці ліки були придбані потерпілим.

Рахунок-фактура №О5ОМ-46727 від 29.12.2015 року доданий до позовної заяви продубльовано (два ідентичні).

Згідно Платіжного доручення №0009036 від 27 лютого 2017 року позивачем сплачено кошти в розмірі 129821,64 грн. на Київське ГРУ Приватбанку.

Зокрема у Вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2016 року зазначено, що задоволено цивільний позов прокурора Бориспільської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Київської обласної клінічної лікарні та стягнуто з ОСОБА_1, кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 у розмірі 20270,36 грн.

Таким чином, позивачем не надано належного обгрунтування та підтвердження щодо розміру потрачених коштів на лікування потерпілого.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81-83,141,206,237,265 ЦПК України, на підставі ст.15,16, 999,1191 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України про "Про страхування", суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Провідна" місцезнаходження: м.Київ, Повітрофлотський пр., 25, Код ) до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер: НОМЕР_3, прож. АДРЕСА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей