Справа № 428/5572/18
Провадження № 22-ц/810/346/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк

«ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2018 року (постановленого у складі судді Бароніна Д.Б.) у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

18 травня 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 14 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладений договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 57803,30 грн, яка складається: з наступного: 1998,79 грн. - заборгованість за кредитом; 48427,01 - грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4148,77 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 -штраф (фіксована частина); 2728,73 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 57803,30 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

18 жовтня 2018 року позивач АТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Суд безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, оскільки пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, встановлений строк позовної давності у 50 років. Укладаючи кредитний договір, відповідач був ознайомлений з його умовами та вважав їх розумними та справедливими, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, в якій підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, належним чином і в установленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Наявними даними у виписці з особистого рахунку клієнта ОСОБА_3 підтверджено факт зняття 29 травня 2014 року та 15 червня 2014 року з кредитної картки сум кредиту. При цьому останній платіж в рахунок погашення заборгованості з кредиту та процентів за користування кредитом було здійснено відповідачем 21 квітня 2014 року. Проте ПАТ КБ «Приватбанк» протягом перебігу строку позовної давності щодо останніх складових заборгованості, який розпочався 12 січня 2015 року щодо кредиту та 26 лютого 2015 року щодо відсотків, відповідач не здійснював дій, які могли свідчити про визнання ним свого обов'язку перед позивачем. За таких обставин позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, про застосування якого просив відповідач.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення на користь позивача з відповідача сум штрафів та пені, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені суми були нараховані АТ КБ «ПриватБанк» в період проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд частково не погоджується з мотивами відмови судом першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків у зв'язку з пропуском строку позовної давности з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 14 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В результаті неналежного виконання ОСОБА_3 зобов'язань, станом на 28 лютого 2018 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 57803,30 грн., яка складається з: 1998,79 грн. - заборгованість за кредитом, 48427,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4148,77 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 2728,73 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, і складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.11, 2.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.25) банківська картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно.

По закінченню строку дії Картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до Банку.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії випущеної картки останнього дня грудня 2014 року (а. с.88, ), тобто - до 31 грудня 2014 року включно.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», даних по особовому рахунку відповідача протягом дії договору була надана кредитна картка № 073576 строком дії до останнього дня 12.2014 року.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 614 цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти.

Матеріалами справи підтверджено, що строк дії картки, яку отримав ОСОБА_3, сплинув 31 грудня 2014 року.

Отже, повну заборгованість за умовами кредитного договору відповідач мав сплатити до 31 грудня 2014 року.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, враховуючи викладене та приписи статті 257 ЦК України, позивач пропустив строки для пред'явлення вимог щодо стягнення заборгованості зі тілом кредиту та кредитної заборгованості за відсотками за період з 14 березня 2011 року по 31 грудня 2014 року включно, звернувшись до суду 18 травня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказана правова позиція викладена у пунктах 91-93 Постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Оскільки строк дії кредитного договору, який укладений з відповідачем ОСОБА_3, відповідає строку дії карти, тобто сплинув 31 грудня 2014 року, то з вказаного часу право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про сплив строку позовної давності за вимогами про стягнення відсотків за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2018 року є помилковим, тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за вищевказаний період слід відмовити за безпідставністю. Таким чином, вказані в оскаржуваному рішенні правові підстави для відмови в позові в частині стягнення відсотків за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2018 року є помилковими, у зв'язку з чим судове рішення в цій частині необхідно змінити та викласти їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що пунктом 1.1.7.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, встановлений строк позовної давності 50 років, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, а такий договір позивачем суду не надавався, його підпис в Умовах та правилах надання банківських послуг, де передбачено збільшення позовної давності, відсутній.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк про стягнення заборгованості, Умови, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 377 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 4 ст. 376,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2018 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови - 08 квітня 2019 року.

Головуючий: Н.В. Стахова

Судді: В.В. Кострицький

А.В. Яресько