Справа № 727/9133/19
Провадження № 2/727/1617/19
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю: секретаря судових засідань Ільчука М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 та в її інтересах представник, адвокат Штефанчук С.В.звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їй на підставі договору дарування квартири від 05.05.2017 року. Відповідач ОСОБА_2 її сестра, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проте у спірній квартирі не проживає. Відповідач ОСОБА_2 перебуває за кордоном, вона іноді спілкується з нею по телефону, на усні прохання її знятися з реєстрації відповідачка повідомила що не має можливості приїхати в Україну та наміру повертатися до м.Чернівці не має. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем права користування квартирою між нею та відповідачем не було, речей які б належали відповідачу у квартирі не має, участі в утриманні майна чи сплаті комунальних послуг вона не приймає. Реєстрація відповідача у її квартирі створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою, вона як власник квартири позбавлена вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 09.09.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Від позивача ОСОБА_1 та в її інтересах представник, адвоката Штефанчук С.В.,до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити; не заперечували проти ухвалення заочного рішення в справі.

Відповідач ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином; відзив на позовну заяву не подала у встановлений судом строк.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав.

У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їй на підставі договору дарування квартири від 05.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т. (а.с.6), що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Відповідно до довідки КЖРЕП №17 від 22.08.2019 р. в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 1 особу: наймач - відповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно акта ПП «Порядок в домі» №215 від 22.08.2019 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 не проживає за зазначеною адресою з 2013 року по даний час, що підтверджується підписами сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.9).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як колишній член сім`ї власника квартири, не проживає за адресою реєстрації:АДРЕСА_2 , з 2013 року- понад шість років, належних відповідачу речей не має, комунальні послуги не сплачує. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_5 , як колишній член сім`ї власника квартири, не проживає за адресою реєстрації:АДРЕСА_4 з 2015 року- понад чотири роки, належних відповідачу речей не має, комунальні послуги не сплачує. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а згідно другого речення частини 2 ст.64 ЖК України членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палат Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців. ВС наголосив, щоу справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Аналогічною є і позиція від 14 серпня 2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 702/101/18, провадження № 61-42856св18 (ЄДРСРУ № 83749229) .

Окрім наведеного, упостанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України вирішував справу № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Тобто, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 379, 391, 391, 405 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

Ухвалити заочне рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 07.10.2019 року.

Суддя Слободян Г.М.