Номер провадження: 22-ц/813/2952/19
Номер справи місцевого суду: 523/5380/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/5380/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- заявник головний державний виконавець Другого Суворовського Відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4

- заінтересовані особи 1) публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (стягувач), 2) ОСОБА_5 (боржник),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця Другого Суворовського Відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Аліної С.С. 21 червня 2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

встановив:

У квітні 2018 р. головний державний виконавець Другого Суворовського Відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 (далі Державний виконавець) звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5.

Державний виконавець свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1527/18659/12, який виданий 01.08.2013 р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу у розмірі - 682 874,72 грн.. Враховуючи ту обставину, що боржником протягом значного терміну зобовязання та законні вимоги державного виконавця не виконуються, заявник просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 р. вищевказане подання задоволено. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов'язань за виконавчим листом №1527/18659/12, який виданий 01.08.2013 р. Суворовським районним судом м. Одеси.

Не погоджуючись з наведеною ухвалою суду, 09.07.2018 р. ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 р. про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вищезазначеного подання державного виконавця про її тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції, при постановлені оскаржуваної ухвали, порушено норми процесуального права. Апелянт вказує на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань з приводу виконання рішення суду, а за ухилення від виконання наведених зобовязань.

ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

ОСОБА_6 представник ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити за вказаних у ній доводів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Головний державний виконавець Другого Суворовського Відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що наявність у громадянина України (апелянта) невиконаних зобов'язань по сплаті коштів, покладених на нього зазначеним рішенням суду, є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки зазначена особа (апелянт) свої зобов'язання щодо сплати коштів не виконує, ухиляється від виконання рішення суду, в період з часу відкриття виконавчого провадження не вжив заходів до погашення заборгованості перед стягувачем, а також для забезпечення можливості в повному об'ємі, в строки встановлені законом, захистити права стягувача за винесеним на його користь рішенням суду (а. с. 21 - 21 зворотна сторона).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм діючого законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 р. ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_7 (а. с. 19 20). Відповідно до вказаної ухвали суду ОСОБА_5 оскаржувала постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було ухвалено відповідно до виконавчого листа №1527/18659/12, виданого 01.08.2013 р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу у розмірі - 682 874,72 грн..

Отже ОСОБА_5 було відомо про наявність наведеного виконавчого провадження. Суд першої інстанцій дійшов вірного висновку щодо наявності ухилення боржника-апелянта від виконання рішення суду.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до правової позиції ВСУ щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII тау п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Крім того, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 441 ЦПК України.

На виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року № 261/2008, а також з метою роз'яснення окремих норм законодавства між Міністерством юстиції України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України було затверджено лист «Щодо виїзду осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них рішенням судів» від 06.06.2008 року № 25 32/507, яким оговорений порядок виїзду осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них рішенням судів, з метою підвищення ефективності виконання рішень судів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року, не порушено вимог, діючого на час постановлення оскаржуваної ухвали, законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність умисного ухилення від виконання зобовязань за рішенням суду колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що з часу оскарження ухвали про відкриття виконавчого провадження боржник прийняла будь-які заходи щодо погашення/часткового погашення боргу.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апелянта відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 квітня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3