Справа № 171/2376/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Л.Б.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, будинком №8 по пров.Веселий в м.Апостолове Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником будинку №8 по пров.Веселий в м.Апостолове Дніпропетровської області.

В даному будинку зараз мешкає позивачка та зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який був прописаний попередніми власниками 17.12.1998 року. Зазначає, що відповідач не є членом її сімї та з 2004 року в її будинку не проживає, особистих речей там не має, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує.

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні будинком, що знаходиться за адресою: м.Апостолове Дніпропетровської області, пров.Веселий, 8, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив їх задовольнити з підстав заявлених у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст.ст. 130,131 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_4, яка є донькою позивачки пояснила суду, що у 2004 році ОСОБА_3 було продано будинок ОСОБА_2 Відповідач з 2004 року в даному будинку не проживає, особистих речей не має. Зазначила, що реєстрація ОСОБА_3 є перешкодою для отримання пільг по комунальним послугам, на даний час приходять листи з банку з вимогою сплатити борг, де на даний час проживає і перебуває відповідач їм не відомо.

Свідок ОСОБА_5, яка є донькою позивачки пояснила суду, що її мати ОСОБА_2 придбала будинок 27.12.2004 року, одразу заселилася, речей відповідача немає і з того моменту ОСОБА_3 у даному будинку не проживає. Відповідач на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначила, що реєстрація ОСОБА_3 є перешкодою для отримання субсидії, на даний час приходять листи з банку з вимогою сплатити борг.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку №8 по пров.Веселому в м.Апостолове Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 27.12.2004 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2017 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №159731144 від 15.03.2019 року (а.с. 6-9,57-59).

З домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-12).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, пров.Веселий, 8, але фактично з 2004 року в зазначеному будинку не проживає.

На даний час позивач ОСОБА_2 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_3 у її домоволодінні.

Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_2 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 150,156 ЖК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4,5,89, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1, прож. провул.Веселий, 8, м.Апостолове Дніпропетровської області) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (зареєстрованого провул.Веселий, 8, м.Апостолове Дніпропетровської області) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2, права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування будинком за адресою: м.Апостолове Дніпропетровської області, провул.Веселий, 8.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 704,80 гривень.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2019 року.

СуддяОСОБА_6