Справа №295/2163/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря Білінської Л.С.,

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач в лютому 2018 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування, в якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1593. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач останні 7 років не спілкувався з померлою матір'ю та не опікувався нею, ухилявся від надання їй допомоги, а тому позивач вважає за можливе усунути його від права спадкування.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Зазначили, що відповідач є братом позивача по матері. Пояснили, що стан здоров"я спадкодавця постійно погіршувався, а чисельні обстеження та систематичне лікування вимагало від позивача багато зусиль та значних грошових коштів. Спадкодавець потребувала постійної сторонньої допомоги, через свій похилий вік та тяжку хворобу, але відповідач не тільки не надавав кошти на лікування своєї матері, а також і не відвідував її та не здійснював допомоги по догляду за нею. Стороння допомога полягала у наданні спадкодавцю необхідної матеріальної допомоги, а саме це придбання ліків, продуктів харчування, одягу, взуття та фізичної допомоги, яка полягала у приготуванні їжі, прибиранні, пранні, пересуванні померлої по квартирі, годуванні та прибиранні за спадкодавцем. Остання була практично прикута до ліжка і потребувала постійного знаходження біля неї, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, не могла вирішувати всі необхідні соціальні питання, обслуговувати сама себе, готувати їжу, прибирати, прати, а також не могла без сторонньої допомоги за необхідності відвідувати медичні заклади та лікарів. Позивач зазначила, що мати мала бажання подарувати їй спадкове майно, був запрошений приватний нотаріус, але в подальшому змінила свій намір та договір укладено не було. Відповідач з березня по травень 2017 року приходив до матері 10 разів, в подальшому жодної допомоги не надавав. За матір'ю за домовленістю доглядала сусідка, відповідач сплатив останній кошти лише однин раз. Мати нікому з дітей переваги не надавала. В лікарню матір завозила разом з ОСОБА_3 Мати отримувала пенсію 1400,00 грн. ОСОБА_3 обіцяв кошти для утримання матері, але кошти не надавав. Їжу відповідач привозив магазинну, яку померла не вживала, оскільки мала хворобу сахарний діабет, та магазинна їжа була її протипоказана.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність підстав для його задоволення. Зазначив, що піклувався про матір, відвідував по мірі можливості в вільний від роботи час, займався лікуванням, надавав матеріальну допомогу. Відповідач в своїх поясненнях зазначив, що позивач доводиться йому сестрою по матері. Тривалий час між ними відсутні будь-які стосунки. Зазначив, що постійно спілкувався з матір'ю, надавав їй усю необхідну допомогу. Під час лікування її стаціонарно у Житомирській обласній лікарні купував їй ліки, продукти харчування

Свідок ОСОБА_6- сусідка померлої ОСОБА_5 в судовому засіданні показала що після загострення хвороби та до дня смерті за померлою доглядала донька ОСОБА_1 Померла на відповідача була сердита, оскільки бажала від нього більше уваги. ОСОБА_5 потребувала стороннього догляду, оскільки хворіла. Донька постійно знаходилася з нею. Відповідача жодного разу не бачила. Свідок зазначила, що після перебування ОСОБА_5 в лікарні спілкувалась з останньою по телефону.

Свідок ОСОБА_7- сусідка померлої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає на третьому поверху будинку, померла ОСОБА_5 проживала на 6 поверсі, останню доглядала позивач, та сусідка ОСОБА_8, бачила як дочка приходила до матері. Свідок ОСОБА_3 не знає і ніколи його не бачила. З березня по липень 2017 року була у ОСОБА_5 два рази. Одного разу з померлою була сусідка ОСОБА_8, а другого померла була сама.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є цивільною дружиною відповідача ОСОБА_3. Відповідач купував матері ліки, підгузки, готував їжу, Свідок разом з відповідачем їздили до померлої в лікарню. Відносини з матір'ю були гарними, мати мала намір квартиру поділити порівну між дітьми. ОСОБА_3 купив разом з позивачем матері телевізор, диван з кріслами. Приходив до померлої 1-2 рази на тиждень. Відповідач піклувався про матір, садив на горщик, розтирав спину, розчісував її. ОСОБА_3 наполягав на операції, але померла заперечувала проти операції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що відповідач її колишній чоловік. Свідок з ОСОБА_5 спілкувалася протягом всього часу. В період перебування ОСОБА_3 у рейсі, останній просив її допомагати померлій. Давав свідку гроші на ліки для своєї матері. Діти вмовляли померлу зробити операцію, але вона відмовлялася. На прохання відповідача, свідок домовилась з лікарем, який приїздив додому до померлої, після чого останню поклали до обласної лікарні на лікування. ОСОБА_3 ще до хвороби купував матері продукти, провідував її. На прохання відповідача свідок і її син возили продукти ОСОБА_5 з села. Позивача у померлої в лікарні бачила один раз. ОСОБА_5 казала свідкові, що син просив померлу переїхати до нього додому для проживання.

Свідок ОСОБА_11 троюрідна сестра в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 хворіла, вона з нею спілкувалася кожного дня по телефону. Діти померлої працювали, вона проживала одна. Коли вона захворіла, свідок наполягала щоб померла поїхала в лікарню, але вона відмовлялася. Коли стало зовсім погано, поклали до лікарні. ЇЇ провідували і син ОСОБА_3 і донька ОСОБА_1, купували ліки. Вдома померла проживала одна, відповідач провідував матір, купував ліки. Померла казала, що дочці подарувала двокімнатну квартиру, а квартиру де проживала останнім часом мала намір подарувати сину. ОСОБА_3 доглядав за матір'ю водив її в туалет, годував, купував підгузки і пелюшки.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є дочкою ОСОБА_3 Батько допомагав своїй матері, купував все необхідне, допомагав перестеляти постіль, водив до туалету. Їжу купували в кафе і возили померлій. Вона разом з відповідачем провідували ОСОБА_5, до хвороби провідували один раз на місяць. Після того як померла захворіла провідували один раз на тиждень. З ініціативи відповідача ОСОБА_5 поклали до лікарні. Після лікарні вона разом з батьком два рази провідувала померлу.

Свідок ОСОБА_8 - сусідка померлої в судовому засіданні пояснила, що відповідач провідував ОСОБА_5 рідко. Приходив з дружиною та донькою. Відповідач почав провідувати матір після хвороби. Стосунки між померлою та відповідачем були погані. Під час відвідування померла та ОСОБА_3 одного разу посварились, після чого ОСОБА_5 було погано, остання дуже переживала. Доглядали за ОСОБА_5 свідок і ОСОБА_1 Померла лікувалася в обласній лікарні, про лікування домовлявся син ОСОБА_3, купував ліки. Відповідач лише один раз заплатив її за догляд його матері -300 гривень.

Свідок ОСОБА_13 - лікар обласної лікарні в судовому засіданні пояснив, що сторін по справі бачив, вони провідували померлу в лікарні, приносили ліки та продукти. Від оперативного лікування ОСОБА_5 відмовилася.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, пояснення відповідача та його представника, врахувавши їх доводи, врахувавши пояснення допитаних в судовому засіданні свідків та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.4).

Згідно довідки про причину смерті №223 та висновку від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, померла від атеросклеротичної хвороби серця. (а.с.6-8)

Позивач та відповідач є дітьми, відповідно сином та дочкою померлої ОСОБА_5.

Організацію та проведення поховання згідно договору-замовлення №1-7466 здійснювала ОСОБА_1 (а.с.10)

Відповідно довідки №224 від 29.01.2018 року про наявність зареєстрованого майна та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за померлою ОСОБА_5 рахується право власності на нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 16, 19)

Відповідно листа №29/01-16 від 08.02.2018 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Н.Б. повідомила, що 29.06.2017 року нею був здійснений виїзд до ОСОБА_5, за адресою АДРЕСА_1, та надано консультацію щодо посвідчення договору дарування квартири, на ім'я її дочки ОСОБА_1. (а.с.20)

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 5 та 6 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до ст. 51 Конституції повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», ч.5 статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Сторонами не заперечувалось, що протягом тривалого часу спадкодавець тяжко хворіла, проходила лікування в медичному закладі, останній період свого життя внаслідок перенесеної хвороби не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

З показів свідків та матеріалів справи судом встановлено, що за життя спадкодавця відповідач надавав ОСОБА_5 матеріальну, фізичну допомогу, відвідував її та піклувався про неї.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові докази, а саме фіскальні чеки про придбання ліків та продуктів харчування (а.с.37-40), з яких встановлено судом, що відповідач витрачав власні кошти для забезпечення ліками, необхідним доглядом, медичного обслуговування спадкодавця.

Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 перебувала в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Відповідач ОСОБА_3 в міру можливостей надавав їй необхідну матеріальну, належну фізичну допомогу, відвідував її та піклувався про неї, як того вимагав стан її здоров'я, не ухилявся від свого обов'язку щодо догляду за матір'ю.

Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи той факт, що відповідач доглядав за своєю матір'ю, надавав їй допомогу, що також було підтверджено свідками в судовому засіданні, письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись Конституцією України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 202 СК України, ст.ст. 328, 1218, 1220, 1222, 1223, 1224, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 133, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, кодНОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_3, кодНОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2019 року.

Суддя Л.М.Чішман