Провадження № 4-с/522/290/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі Олег Олексійович, стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 10.10.2019 року надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі Олег Олексійович, стягувач ОСОБА_2 .

Скаржник просив визнати неправомірними дії державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича щодо складення ним 02.10.2019 року розрахунку заборгованості по аліментам по ВП №59829037. Скасувати розрахунок заборгованості по аліментах від 02.10.2019 року по виконавчому провадженню №59829037, складений державним виконавцем Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олегом Олексійовичем. Зобов`язати державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. здійснити перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 по аліментах в межах виконавчого провадження №59829037 без урахування позичених ОСОБА_1 25.07.2019 року грошових коштів, які частково були внесені ним на свій рахунок № НОМЕР_1 у АТ «Південний» 26.07.2019 року та 12.08.2019 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що 19.08.2019 року постановою державного виконавця відкрито провадження №59829037 з виконання виконавчого листа №522/21761/18, виданого 31.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання. Виконавчий лист №522/21761/18 виданий на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на ї утримання, у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 12 грудня 2018 і до закінчення нею навчання.

21.08.2019 року державний виконавець виніс повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із тим, що станом на 21.08.2019 року наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.12.2018 по 19.08.2019 у розмірі 15298,50 грн., у зв`язку з чим, 02.09.2019 року боржник оплатив зазначену суму, про що 04.09.2019 року повідомлено виконавця.

04.09.2019 року державний виконавець вручив представнику боржника новий розрахунок заборгованості від 01.09.2019 року, відповідно до якого розмір заборгованості вже склав 18823,50 грн., без урахування вже оплаченої 02.09.2019 року суми.

05.09.2019 року було доплачено 3525 грн., та того ж дня оригінали квитанції подано через канцелярії відділу. Від, починаючи з 05.09.2019 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість, відповідно до якого розмір заборгованості складає 21598,13 гривень. Проте, 02.10.2019 року виконавець склав новий розрахунок заборгованості, відповідно до якого розмір заборгованості складає 21598,13 гривень.

При цьому, підставою для складення такого розрахунку стала отримана державним виконавцем виписка по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , надана АТ «Південний» за період з 12.12.2018 по 04.09.2019 року. Відповідно до вказаної виписки виконавець встановив, що ОСОБА_1 двічі за наведений період вніс готівку на свій поточний рахунок, а саме 26.07.2019 року - 3200 доларів США, та 12.08.2019 року 900 доларів США. Відтак державний виконавець прийшов до висновку, що вказані суми є доходом ОСОБА_1 за липень та серпент 2019 року, а тому порахував ці суми під час визначення розміру аліментів, що підлягають сплаті. При цьому, державний виконавець не встановив джерело походження вказаних грошових коштів, та не переконався чи є ці кошти заробітком боржника.

03.10.2019 року представник ОСОБА_3 М.І. подав державному виконавцю заяву про здійснення перерахунку розміру заборгованості, в якій зазначив, що вказані гроші є позиченими коштами, а тому не можуть вважатися заробітком (доходом) ОСОБА_1

А саме, 25.07.2019 року ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, які йому необхідні були для виїзду за межі України. Наступного дня, 26.07.2019 року, ОСОБА_1 поклав частину позиченої суми у розмірі 3200 доларів США на свій рахунок в АТ «Південний». Іншу частину він взяв з собою у готівці. Потім, 12.08.2019 року ОСОБА_1 поклав ще одну частину позичених коштів на свій рахунок в АТ «Південному». У зв`язку із наведеною інформацією, представник ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок розміру заборгованості, про що письмово повідомити. Проте, станом на 10.10.2019 року жодних повідомлень з боку державного виконавця не поступало, відтак скаржник вважає, що виконавець проігнорував прохання боржника, та неправильно порахований розрахунок є чинним. Вказане порушує права ОСОБА_1 , ставить його у скрутне матеріальне положення, у зв`язку із чим виникла необхідність звернутися до суду із цією скаргою.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільні справі, судове засідання призначено на 18.10.2019 року.

В судове засідання 18.10.2019 року сторони по справі не з`явились, старший державний виконавець Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби ОМУЮ ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що з 16.10.2019 року по 17.10.2019 року перебував у відпустці та не мав можливості ознайомитись з ухвалою суду та підготуватись до судового засідання. Розгляд справи відкладено на 30.10.2019 року.

В судове засідання 30.10.2019 року з`явились сторони по справі, а саме представник скаржника- ОСОБА_5 І.В ОСОБА_6 , заінтересована особа державний виконавець Буюклі О.О. та представник стягувача адвокат Проценко В.М.

В судовому засіданні 30.10.2019 року представник скаржника підтримав подану скаргу, зазначив, що наразі йому невідомо про працевлаштування довірителя, однак з приводу обставин викладених в скарзі пояснив, що сума, що була на рахунку скаржника не можливо вважати доходом, оскільки це були позичені кошти. При цьому на питання головуючого пояснила, що його довіритель витратив ці кошти перебуваючи на відпочинку в ОАЕ за кордоном .

Старший державний виконавець Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби ОМУЮ ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. надав суду заперечення на скаргу, та які підтримав, відповідно яких просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки вважає її безпідставною, розрахунок зі сплати аліментів проведено згідно чинного законодавства та доведено до відома сторін. В обґрунтування заперечення зазначив, що ним дійсно вчинялись дії викладені в скарзі, а саме 19.08.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та складено розрахунок заборгованості згідно якого заборгованість склала 15298,50 грн., що перевішує суму відповідних платежів за 3 місяці. 21.08.2019 року виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з наявною заборгованістю. 22.08.2019 року були отримані відповіді від ПФУ та ДФСУ про отримання пенсії, заробітку, доходу, відповідно яких інформації не знайдено. 01.09.2019 року було складено новий розрахунок заборгованості виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, у зв`язку з тим, що боржником не було подано декларацію про майно та доходи фізичної особи боржника та/або будь яких відомостей щодо отримання боржником доходів. Згідно розрахунку заборгованість склала 18823,50 грн.

З приводу надходження 02.09.2019 року на депозитний рахунок коштів в розмірі 15298,50 грн. виконавець зазначив, що у зв`язку з відсутністю бухгалтера та деякими технічними проблемами, виконавець був ознайомлений з випискою про надходження коштів лише 05.09.2019 року.

Боржник або представник боржника на момент винесення виконавцем постанов про обмеження та арешт майна не надав квитанцію про сплату заборгованості, тому йому не було відомо про відсутність боргу на момент винесення постанов від 04.09.2019 року про зазначенні обмеження.

05.09.2019 року на депозитний рахунок відділу надійшло 4216,62 грн. 05.09.2019 року і державний виконавець виявив, що розрахунок проведено не правильно, так як середня заробітна плата змінюється щоквартально, що не було враховано при обчислені розміру заборгованості, у зв`язку з чим було складено та направлено простою кореспонденцією новий розрахунок заборгованості.

30.09.2019 року до відділу надійшло повідомлення від ПАТ АБ «Південний» на вимогу державного виконавця про рух коштів на рахунку боржника в банку за період з 12.12.2018 року, згідно якого на рахунках боржника наявні кошти, які він туди поклав самостійно, що розцінюється як дохід боржника. Враховуючи отриманні відомості 02.10.2019 року було складено новий розрахунок згідно якого станом на 01.10.2019 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 21598,13 грн. 03.10.2019 року представником боржника була подана заява про здійснення перерахунку розміру заборгованості обґрунтовуючи це тим, що кошти були враховані як дохід боржника насправді є позиченими коштами на підтвердження цього була надана копія розписки між ОСОБА_1 , та громадянином ОСОБА_4 , на що представнику боржника було запропоновано звернутись до суду для врегулювання спору щодо заборгованості зі сплати аліментів.

Представника стягувача в судовому засіданні підтримав доводи державного виконавця, зазначив, що тривалий час займається збором доказів щодо працевлаштування боржника, оскільки є інформація, що він працює капітаном на іноземних суднах, однак приховує цю інформацію, з приводу поданої скарги, вважає що розрахунок зроблений вірно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що19.08.2019 року постановою державного виконавця відкрито провадження №59829037 з виконання виконавчого листа №522/21761/18, виданого 31.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання. Виконавчий лист №522/21761/18 виданий на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на ї утримання, у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 12 грудня 2018 і до закінчення нею навчання. (а.с. 5).

21.08.2019 року державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. склав повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із тим, що станом на 21.08.2019 року наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.12.2018 по 19.08.2019 у розмірі 15298,50 грн. (а.с.8).

Згідно квитанції №30 від 02.09.2019 року боржник сплатив 15298,50 грн. (а.с.9).

Відповідно заяви від 04.09.2019 року представник скаржника повідомив державного виконавця щодо сплати заборгованості згідно повідомлення від 21.08.2019 року. (а.с.10).

Разом з тим, 01.09.2019 державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості по аліментах №В-3 по ВП №59829037, відповідно якого заборгованість станом на 01.09.2019 року складає 18823,50 грн. (а.с.11).

Зазначений розрахунок від 01.09.2019 року було надано представнику скаржника 04.09.2019 року, що не заперечується сторонами. У зв`язку з чим, боржник додатково сплатив 3525,00 грн., про що свідчить квитанція №20 від 05.09.2019 року (а.с.12).

Представник ОСОБА_1 05.09.2019 року повідомив про повну оплату заборгованості, та просив скасувати безпідставно винесенні постанови від 04.09.2019 року, про що свідчить відповідна заява до державного виконавця (а.с.13).

Відповідно листа АБ «Південий» вих. №233-001-36220БТ-2019 від 17.09.2019 року, на ім`я ОСОБА_1 виявлено відкриті поточні рахунки, також надано інформацію, щодо руху грошових коштів, які знаходились на поточних рахунках ОСОБА_1 за період з 12.12.2018 року по 04.09.2019 року, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 вніс готівку на свій поточний рахунок 26.07.2019 року у розмірі 3200,00 доларів США та 12.08.2019 року у розмірі 900,00 доларів США.

Представник скаржника посилався на ті обставини, що зазначені кошти були отримані в борг за розпискою від 25.07.2019 року, відповідно якої ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 5000 доларів США (а.с.22).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №В-3 від 02.10.2019 по ВП №59829037 боржником були надані деякі квитанції про сплату та отримана банківська виписка по рахунку, у зв`язку з чим станом на 01.10.2019 року заборгованість становить 21598,13 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

У відповідності до ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

На виконання вимог ст. 195 СК України державний виконавець встановив наявність коштів, який боржник особисто вніс на свій рахунок, при цьому суд також враховує пояснення представника скаржника щодо витрачення цих коштів на відпочинок за кордоном.

Таким чином суд приходить до висновку, що боржник спроможний сплачувати аліменти в розмірі визначеному розрахунком державного виконавця, а тому посилання представника що, зазначені кошти були позиченні боржником та не є доходом, не можливо прийняти, як визначення цих грошей, які за своєю природою не є доходом.

Відтак, суд вважає, що оскаржуваний розрахунок заборгованості є законним та обґрунтованим, таким, що складений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виходячи зі змісту ст. 6 Конвенції, право на виконання судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд, підлягає судовому захисту в контексті гарантованих законом прав як стягувача, так і боржника по справі, які є рівними учасниками виниклих правовідносин щодо виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої скарги, а тому відмовляє у її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Буюклі Олег Олексійович, стягувач ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 04.11.2019

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси Домусчі Л.В.