ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/1553/18

Головуючий у першій інстанції - Тіслюк І. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/497/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів в частці від заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей,

місце ухвалення судом першої інстанції судового рішення - м. Борзна,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 08.02.2019,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно з судовим наказом Борзнянського районного суду від 25.09.2018, на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з нього за судовим наказом стягуються аліменти на чотирьох дітей, які народились у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Шлюб не розірвано, проте з відповідачем він не проживає на протязі п'яти років. Вказує, що він як батько добровільно приймав участь в утриманні дітей в середньому на суму 4500 грн на місяць, проте сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судовим наказом не має можливості, оскільки постійно проживає в м.Києві, власного житла немає, будинок в м.Борзна залишив своїм дітям, змушений винаймати житло та сплачувати орендну плату в розмірі 8000 грн щомісячно, має на повному утриманні дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та її матір ОСОБА_9, яка знаходиться у декретній відпустці. Також позивач зазначає, що має кредитні зобов'язання з щомісячним платежем в розмірі 1320,61 грн. Позивач вважає, що у вирішенні питання розміру аліментів має бути застосована рівність прав батьків в утриманні дітей, а з врахуванням наявності у нього на утриманні ще однієї дитини та її матері, кредиту, щомісячних витрат на оренду житла, є всі підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу від 25.09.2018.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, починаючи з 06.12.2018 зменшено розмір аліментів з 1/2 частини до 1/3 частини від заробітку (доходу), що підлягають стягненню з нього за судовим наказом Борзнянського районного суду від 25.09.2018 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, виходячи з того, що розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, просить рішення суду від 28.01.2019 скасувати та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Скаржник зазначає, що суд, приймаючи до уваги факт набуття старшою дочкою повноліття, зменшив розмір аліментів з 06.12.2018, чим позбавив дитину ОСОБА_4 прав отримувати аліменти за період з 06.12.2018 по 01.01.2019. Вказує, що згідно із ч.5 ст. 183 СК України передбачені аліменти на трьох дітей в розмірі 1/2 частини доходу боржника, тому незрозуміло чим керувався суд, зменшуючи розмір аліментів з 1/2 до 1/3 частини доходу батька дітей. На думку скаржника ані сімейний стан, ані матеріальне становище, ані стан здоров'я платника аліментів з час винесення судового наказу не змінився. Також відповідач звертає увагу суду на розмір заробітної плати позивача за листопад та грудень 2018 року, що свідчить про введення суду в оману щодо розміру свого доходу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення Борзнянського районного суду від 28.01.2019 залишити без змін. Позивач заперечує твердження ОСОБА_3 про те, що він приховує свої заробітки, та зазначає, що відрахування аліментів з доходу проводить бухгалтерія за місцем його роботи, тому у разі наявності премії, 1/3 її частина автоматично буде відрахована на сплату аліментів. Позивач не погоджується також із посиланням відповідача на те, що за період з 06.12.2018 по 01.01.2019 дочка ОСОБА_10 позбавлена права отримувати аліменти, оскільки такі аліменти вже стягнуті за судовим наказом. Відповідач при подачі заяви про видачу судового наказу приховала факт знаходження на утриманні платника аліментів ще однієї дитини та її матері, що є підставою для подачі ним заяви про зменшення розміру аліментів. Також ОСОБА_11 наполягає на рівності прав батьків в утриманні своїх дітей. Зазначає, що він має зобов'язання по сплаті кредиту, змушений сплачувати орендну плату за житло у м. Києві.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає частково.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем обставини про неможливість сплачувати ним аліменти у визначеному судовим наказом розмірі є обґрунтованими та підставами для зменшення розміру аліментів. Також судом був прийнятий до уваги факт набуття старшою дитиною повноліття.

З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що згідно із судовим наказом судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.09.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.09.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач ОСОБА_2 підставами для задоволення його вимог зазначав те, що він постійно проживає в м. Києві. Вимушений орендувати житло із щомісячною орендною платою 8000 грн, оскільки житловий будинок у м. Борзні залишив дітям. Крім того він має на утриманні дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та її матір ОСОБА_9, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також він має кредитні зобов'язання в розмірі 1320,61 грн щомісяця.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачаться, що вона не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині визначеного судом нового розміру аліментів та періоду їх стягнення, вважаючи що розмір аліментів повинен становити 1/2 частини всіх видів доходів відповідача. Окрім того аліменти в новому розмірі не повинні стягуватися з дати подання позову.

Згідно з частиною другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Приписи статті 180 СК України вказують на те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи наведене, а також правовий висновок, сформульований Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, розмір аліментів, визначений рішенням суду, дійсно не вважається незмінним. Проте зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров'я платника або одержувача аліментів, або за інших обставин, що мають істотне значення.

Встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, суд першої інстанції, зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог та визначення нового розміру аліментів - 1/3 частину всіх видів доходів позивача.

Аргумент апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд не врахував матеріальний стан позивача, який, на її думку, дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини його доходу, колегія суддів відхиляє.

Аналіз змісту оскарженого рішення суду першої інстанції свідчить, що суд при частковому задоволенні позову надав оцінку цим обставинам, врахувавши також матеріальний стан позивача, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини 2016 року народження, боргових зобов'язань, а також факт досягнення повноліття ОСОБА_4 на момент ухвалення рішення.

Посилання скаржника на те, що розмір аліментів відповідно до ч.5 ст. 183 СК України на трьох і більше дітей визначено у розмірі 1/2 частки від заробітку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначена норма визначає розмір аліментів при зверненні із заявою про видачу судового наказу. Позивачем відповідно до приписів ч. 7 ст. 170 ЦПК України подано позов про зменшення розміру аліментів, що свідчить про те, що визначений ч.5 ст. 183 СК України та п.4 ч. 1 ст.161 ЦПК України розмір аліментів не є незмінним. З цих же підстав не приймаються зауваження ОСОБА_3 щодо невірного взяття судом до уваги обставин для зменшення розміру аліментів, які існували на час видачі судового наказу 25.09.2018.

Докази, щодо приховування позивачем свого реального доходу та введення суду в оману відповідачем не надано. Позивачем надана довідка про доходи та відраховані суми аліментів. Інші дані матеріали справи не містять. З огляду на це, доводи апеляційної скарги з цього приводу є голослівними і судом до уваги не беруться

Враховуючи вищенаведене, доводи викладені в апеляційній скарзі щодо безпідставного зменшення судом розміру аліментів, що були визначені судовим наказом обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для задоволення скарги в цій частині - відсутні.

Проте заслуховують на увагу твердження ОСОБА_3 про те, що аліменти в новому розмірі не повинні стягуватися від дня подання позову про зміну їх розміру. Дійсно, аліменти в даному випадку повинні стягуватися не від дня подачі позову, а від дня набрання рішенням суду законної сили, враховуючи, що аліменти вже присуджені, і змінився лише їх розмір, а тому положення ст.191 СК України не можуть бути застосовані.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом дати, з якої аліменти в новому розмірі повинні стягуватися з позивача.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч.4, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2019 року змінити, визначивши, що розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1), за судовим наказом Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.09.2018, зменшуються з 1/2 частини до 1/3 частини заробітку (доходу) позивача, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

О.Є.Мамонова

Повний текст постанови складений 15.04.2019.