КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/796/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування в сумі 71 018,80 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просила суд з метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти в розмірі , що належать відповідачу і знаходяться у товариства на рахунках.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим судовим рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити вимогу про забезпечення позову та накласти арешту на грошові кошти у розмірі 71 018, 80 грн. (сімдесят одна тисяча вісімнадцять гривень 80 коп.), що належать ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" (ідентифікаційний код юридичної особи 35265086) і знаходяться у товариства на всіх виявлених рахунка, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки, а також порушив ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, в результаті дійшов до неправильного висновку про відсутність ризиків та підстав для задоволення клопотання.

Також при розгляді заяви про забезпечення позову судом не враховано, що існування страхового випадку, боргу відповідача та розмір відшкодування, що підлягає виплаті, підтверджується наданими позивачем доказами. До того ж, стосовно відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» розпочато процедуру ліквідації та прийнято рішення про анулювання ліцензій, починаючи з 08.07.2018 та відкриття стосовно ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» ряд виконавчих проваджень (більше 55-ти).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» та третя особа: ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником необгрунтована.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії

розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування із розміром позовних вимог в загальній сумі 71 018,80 грн..

З метою забезпечення позову просила накласти арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках відповідача, в межах суми позовних вимог, обґрунтовуючи доводи заяви тим, що страхова компанія (відповідач у справі) ухиляється від своєчасного виконання зобов'язання, що виникло з договору страхування та власними діями створює умови, які перешкоджають позивачу отримати страхове відшкодування, щоразу інформує позивача про перенесення виплати на наступний період, а під час останнього звернення вона дізналася від оператора, що найближчим часом страхова компанія розпочне процедуру банкрутства. Зазначала також про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб стосовно ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» відкрито більше 55 виконавчих проваджень.

Отже, у поданій заяві про забезпечення позову позивач зазначила про існування об'єктивних обставин, які свідчать про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не оцінив обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з'ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, без перевірки наведених заявником обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову та без врахування положень частини 2, 3 статті 153 ЦПК України, норма якої передбачає, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову для повного з'ясування фактичних обставин щодо поданої заяви про забезпечення позову, не обмежується доводами заяви і може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, а у випадку, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін - частина 4 статті 153 ЦПК України.

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено усіх передбачених нормою процесуального права юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат вирішення питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: