Справа № 515/2057/18
Провадження № 2/515/287/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача адвоката Давиденка К.В.

відповідача представника Дмитрівської сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області Станімака І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2018 року адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай), посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла мати позивачки ОСОБА_3 . Після смерті спадкодавця залишилась земельна частка (пай), із земель колишнього КСП ім. Дімітрова, розміром 3.8 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 04.12.1998 року за №154, виданого на ім`я ОСОБА_4 . Позивачка має право успадкувати вищевказану земельну частку (пай) в порядку першої черги за законом.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, позивачці було відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у зв`язку з втратою шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не наданням доказів фактичного прийняття спадку.

Разом з тим, на думку позивачки, вона вважається такою, що прийняла спадщину, так як на день її відкриття, постійно проживала разом з спадкодавцем та, фактично, вступила в управління та володіння спадковим майном, як передбачено ч.1 ст.549 ЦК в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадку, оскільки не відмовилася від спадщини, яка залишилась після смерті матері, має на руках оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) спадкодавця, відразу після смерті матері розпорядилася деяким належним їй рухомим майном.

Зазначені обставини стали причиною звернення останньої до суду з вказаним позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай), оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування зазначеного спадкового майна, вона позбавлена можливості.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

19.02.2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. витребувано докази - інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 (а.с.21).

На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Монастирліу О.П. надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.25).

Представник позивача адвокат Давиденко К .В. в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 27).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 18).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, його представника та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, суд вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року - в день смерті спадкодавця ОСОБА_4 , коли діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 на, належне спадкодавцю, право на спадкову земельну частку (пай), однак отримати свідоцтво про право на спадщину по закону, в порядку першої черги, через нотаріальну контору вона не має можливості у зв`язку пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутності доказів фактичного прийняття спадку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.11).

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.07.2003 року (а.с.8), з якого слідує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.09.1966 року (а.с.6) , згідно якого батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

-копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 виданого Білгород-Дністровським міським відділом РАГСу Одеської області від 06.08.1988 року (а.с.7), з якої вбачається, що 06 серпня 1988 року був укладений шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_7 »;

- копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 19.08.1998 року (а.с.9), згідно якого ОСОБА_4 є власником земельної частки (паю), розміром 3.8 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Дімітрова;

-довідкою за №377, виданою виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 18.05.2018 року (а.с.10), з якої слідує, що ОСОБА_4 , на день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 року, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 ; на день смерті, крім неї в будинку зареєстровані слідуючі особи: донька - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та онуки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народження;

- листом нотаріуса №1301/01-16 від 10.12.2018 року (а.с.11), з якого слідує, що позивачці відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після померлої ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надання належних доказів фактичного прийняття спадщини.

- інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ за №55333953 від 02.03.2019 року (а.с.25), наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П., якою повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 - інформація відсутня.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Фактично успадкувавши після смерті своєї матері ОСОБА_4 належне останній на день смерті право на земельну частку (пай), спадкоємець ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити на своє ім`я свідоцтво про право на спадкове майно через відмову нотаріуса, якому необхідно надати докази фактичного прийняття спадщини, що є перешкодою для реалізації нею спадкових прав. (а.с.11).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, враховуючи, що спадкодавцю ОСОБА_4 дійсно належала земельна частка (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. Дімітрова, про що свідчить копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с.9), позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, у неї на руках є правовстановлюючий документ, відразу після смерті спадкодавця вона розпорядилася деяким належним останній спадковим майном, при відсутності інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, оскільки відсутня інформація про це в спадковому реєстрі (а.с. 25) та визнанні вимог позову відповідачем в повному обсязі (а.с.18), при відсутності можливості вирішити спір у позасудовому порядку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.11), суд вважає, що за ОСОБА_16 , як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право на спадкову земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. Дімітрова Татарбунарського району Одеської області, відповідно до вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 19.08.1998 року на ім`я ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 13, 77-81, 200, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 26 лютого 2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), як спадкоємцем першої черги за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 19.08.1998 року, що належав ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Семенюк