ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/421/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року (головуючий суддя Ромазан В.В., повний текст рішення складено 22 лютого 2019 року) у цивільній справі № 607/19913/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання.

Заява мотивована тим, що їхня донька, яка проживає разом з нею, навчається на третьому курсі денної форми навчання факультету інженерії машин, споруд та технологій Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а вона самостійно не в змозі забезпечувати потреби доньки, а саме надати їй необхідні кошти на навчання, проїзд до місця навчання, харчування, придбати одяг, підручники тощо, оскільки хворіє, являється інвалідом ІІ-ї групи (довічно) та отримує незначний дохід.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, проживає АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.10.2018 року до припинення дитиною навчання, але не більше 23-х річного віку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду посилаючись на те, що у ОСОБА_1 відсутня як матеріальна так і фізична можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Він є інвалідом II-ї групи, перебуває на диспансерному обліку в лікаря - психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПЛ і потребує коштів на лікування; ОСОБА_1 не працює, єдиним його доходом являється пенсія по інвалідності в розмірі 3702,60 грн. щомісячно, (грудень 2018р. - січень 2019р. - 3817,35 грн. щомісячно), яка не дозволяє утримувати себе та ще й повнолітню дочку. Вказує на те, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання погіршить його становище порівняно зі становищем одержувача аліментів так як ОСОБА_4 досягла повноліття та є працездатною, має можливість працювати і заробляти собі на життя самостійно. З 25 вересня 2007 року ОСОБА_1 не проживає разом із сім'єю з одному будинку, оскільки колишня дружина та доньки ОСОБА_3 змусили його виїхати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги дочці ОСОБА_4, яка у зв'язку з навчанням її потребує так як влаштуватися на роботу не має можливості. Вона змушена свою дочку, яка навчається годувати, одівати, лікувати, сплачувати комунальні послуги та інше. Вона також є інвалідом 2 групи онкологічного захворювання, перебуває на диспансерному обліку в Тернопільському обласному клінічному онкологічному диспансері, потребує спеціального медичного догляду, витрати на лікування щомісячно становлять в розмірі 2480 гривень., крім того їй потрібно додатково медичні засоби на суму 1755 гривень. Її доходи - це пенсія (1452 грн.) та заробітна плата на посаді вчителя християнської етики - 4600 грн., чистого доходу, тому в неї не має також можливості одній, без допомоги ОСОБА_1 забезпечити повноцінне навчання їхній дочці ОСОБА_4.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №023716, видане 27.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які є повнолітніми.

ОСОБА_4 проживає із матір'ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні, згідно довідки Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя, є студентом третього курсу денної форми навчання факультету інженерії машин, споруд та технологій.

Згідно довідки №348 від 15.02.2018 р., виданої Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею, ОСОБА_1, із 1984 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПЛ.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3, виданого 08.06.2015 р. Управлінням соціальної політики м. Тернополя, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Згідно довідки №391/02 від 25 січня 2019 р., виданої Тернопільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3702,60 грн. щомісячно, (грудень 2018 р. січень 2019 р. - 3817,35 грн. щомісячно).

Згідно довідки №550/01 від 12.12.2017 р., виданої Тернопільським обласним клінічним онкологічним диспансером, ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку із 17.06.2010 р.

Згідно довідок №26 від 04 жовтня 2018 року та №02 від 17.01.2019 р., виданих Тернопільською ЗОШ I-III ступенів №24 ТМР Тернопільської області ОСОБА_3 працює на посаді вчителя християнської етики (наказ №110-к від 11.09.1997 р.) і її середньомісячний заробіток становить 5924, 30 грн.

Відповідно до довідки №3113/02 від 03 жовтня 2018 р., виданої Тернопільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн. щомісячно.

Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що ОСОБА_4 є студентом 3 курсу денної форми навчання у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги а відповідач будучи її батьком та маючи змогу надавати допомогу зобов'язаний її утримувати на період навчання.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_1 отримуючи пенсію у розмірі 3702, 60 грн. має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, яка навчається та у зв'язки з цим потребує матеріальної допомоги.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_4 у зв'язку із досягненням повноліття та працездатністю, має можливість працювати і заробляти собі на життя самостійно, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до наявної у справі довідки Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя від 01.09.2018 року ОСОБА_4 є студентом денної а не заочної форми навчання.

Твердження у скарзі ОСОБА_1 про те, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання погіршить його становище порівняно зі становищем одержувача аліментів, є голослівними - у справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_4 працює та отримує доходи, а згідно апеляційної скарги представника відповідача його донька ОСОБА_4 за результатами сесії стипендії не отримує.

Правильно встановивши обов'язок відповідача по сплаті аліментів, суд першої інстанції при визначенні розміру стягнення аліментів у повній мірі не врахував всіх обставин по справі, а саме важке матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, у зв'язку з чим не правильно визначив розмір аліментів що підлягає до стягнення, а тому рішення суду щодо визначення розміру аліментів не можна визнати обгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням того, що доходом відповідача є лише пенсія у розмірі 3702,60 грн. він є інвалідом другої групи, яка унеможливлює його працевлаштування, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо визначення розміру аліментів слід змінити, зменшивши розмір стягнення аліментів з 1/6 до 1/8 частини всіх видів його доходу.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року змінити, зменшити розмір стягнення аліментів з 1/6 до 1/8 частини, а саме стягувати з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, проживає АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.10.2018 року до припинення дитиною навчання, але не більше 23-х річного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -

Судді -