Ухвала

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 234/18645/15

провадження № 61-6249ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Донецькі електромережі») про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії згідно із договором про користування електричною енергією від 26 січня 2011 року

№ 230709044Ф, укладеного між ним та АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», відповідно до якого досягнуто всіх істотних умов, зокрема пунктом 9 передбачено, що межа розподілу встановлюється на «ізоляторах опори ВЛ-10кв.» Прилад обліку знаходиться у КТП № 494, що належала ОСОБА_1 на праві приватної власності, та розміщалося на його земельній ділянці. Вказує, що 06 березня 2014 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу КТП № 494, яким умови договору на користування (постачання) електроенергії суттєво змінилися, а саме змінена межа розподілу, він вже не мав доступу до приладу обліку електроенергії, тому, що лічильник знаходився в КТП під замком, що позбавило його можливості контролювати покази використання електроенергії, а так само й можливості контролювати можливе несанкціоноване підключення додаткових споживачів до приладу обліку, яким здійснюється облік за споживання ним електроенергією.

З посиланням на норми статті 26 Закону України «Про електроенергетику» та

пункти 22, 53 Правил користування електричною енергією для населення, зазначає, що відповідач, не повідомивши його, нарахував заборгованість за спожиту електроенергію, та на початку листопада 2015 року відключив його домоволодіння від електроенергії за адресою: АДРЕСА_1.

06 листопада 2015 року він звернувся з письмовою вимогою до Краснолиманського РЕМ щодо встановлення нової межі розподілу, відповідно до технічних умов, які виникли у зв'язку з передачею КТП № 494 у власність АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», укласти додаткову угоду до договору від 26 січня 2011 року

№ 230709044Ф про користування електричною енергією, якою передбачити зміни до типових технічних умов постачання електроенергії, скласти акт звірки показань приладу обліку в його присутності та направити прилад обліку для виконання повірки незалежній організації, відновити електропостачання та провести йому перерахунок за електроенергію. Проте, відповідь на своє звернення він до теперішнього часу так і не отримав.

Вважає, що діями відповідача щодо відключення його будинку від енергопостачання, незабезпечення його доступу до приладу, згідно з яким відповідач здійснює нарахування йому за спожиту електроенергію, не укладення з ним додаткової угоди до договору користування електричною енергією, не проведення повірки засобу обліку є неправомірними, тому він вимушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його: відновити енергопостачання у будинку АДРЕСА_1; укласти з ним договір на постачання електроенергії за вказаною адресою, з урахуванням нової межі розподілу у зв'язку зі зміною власника КТП; встановити прилад обліку електричної енергії на фасаді будинку; скласти акт звірки показань приладу обліку у його присутності та направити прилад обліку Ф68700

В № 9 для виконання перевірки незалежною організацією.

АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» звернулося з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику». ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, абонентом

АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», на ім'я якого відкрито особовий рахунок

НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1. Споживачі зобов'язані сплачувати за спожиту електроенергію не пізніше 10 числа поточного місяця, та за виставленим рахункам не пізніше 10 денного строку з моменту отримання рахунку. Згідно із Постановою НКРЕ від 26 лютого 2015 року № 220, тарифи на електроенергію, що відпускається населенню склали із 01 квітня 2015 року за обсяг, спожитий до 150кВт/год. на місяць (включно) - 0,3660 грн; за обсяг, спожитий понад 150кВт/год. до 600кВт/год. електроенергії на місяць - 0,63 грн, понад 600кВт/год. - 1,4007 грн.

16 лютого 2015 року зі слів споживача на приладу обліку зафіксовано 69 662 кВт/г.

29 квітня 2015 року споживачем сплачено 1 474,23 грн за показаннями 69 662 кВт/г; 04 червня 2015 року при проведенні контрольного знімання показань у відповідача на приладу обліку зафіксовано 84 139 кВт/г, що на 14 477кВт/г більш ніж сплачено, тобто, станом на 05 червня 2015 року сума заборгованості за особистим рахунком

НОМЕР_1 складала 12 562,48 грн. Крім того, 24 листопада 2015 року проведена перевірка відключеного стану, та на приладу обліку зафіксовано 87 578кВ т/г, за період із 05 червня 2015 року по 24 листопада 2015 року нараховано ще 3 139,76 грн, у зв'язку із чим, станом на 01 грудня 2015 року заборгованість за особистим рахунком НОМЕР_1 складає 15 702,24 грн. На адресу боржника, персоналом

АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» неодноразово направлялися рахунки для сплати заборгованості, але боржником до теперішнього часу заборгованість не сплачена.

Посилаючись на вказані обставини АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 15 702,24 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада

2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду

від 20 лютого 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічному позові

АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» відмовлено.

27 березня 2019 року АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Краматорського міського суду Донецької області

від 09 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір, зокрема, що ця справа належить до однієї з найпоширеніших категорії спорів, які розглядаються у судах України і практика судів у цій категорії справ є усталеною.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер, предмет та ціну позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак