Ухвала

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 447/2624/17

провадження № 61-3106ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Розвадівської сільської ради Миколаївського району, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету і свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

встановив:

До суду касаційної інстанції надійшла вищевказана касаційна скарга, яку ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року було залишено без руху та встановлено строк для сплати судового збору.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду касаційної інстанції від заявників надійшла світлокопія квитанції про сплату судового збору.

Чинним законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Отже, заявникам слід надати суду касаційної інстанції докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги із урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме надання суду касаційної інстанції доказів на підтвердження сплати судового збору із урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів.

Керуючись статтею 127ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року залишити без руху.

Продовжити заявникам строк для усунення зазначених вище недоліків до 06 травня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель