РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13063/19

Провадження №: 2/755/5368/19

"06" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

у с т а н о в и в:

16.08.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь: інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 33593,95 грн.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 8550,05 грн.; покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 14400,00 грн.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 04.09.2009 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 10000,00 доларів США та 2000,00 євро строком до 01.02.2010 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2012 року у справі №2-2888/2011 стягнуто з відповідача на користь позивача 69120,00 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 4482,38 грн., судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 856,02 грн., витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн., а всього 82458,40 грн. Постановою державного виконавця від 01.06.2012 року відкрито ВП №32821867. В межах вчинення виконавчих дій з`ясовано, що відповідач отримує пенсію, майна та інших джерел прибутку відповідача не виявлено. В межах ВП звернуто стягнення на пенсію боржника. Від ГУ ПФУ у м. Києві отримано звіт про здійснення відрахувань за період з 01.11.2014 по 30.04.2015. В указаному звіті не відобразилась сума за жовтень 2014 року в сумі 584,11 грн. Загальна сума коштів утриманих з пенсії боржника складає 3990,93 грн. Таким чином, розмір невиконаного грошового зобов`язання за рішенням суду складає 78467,47 грн. 19.10.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на користь позивача за період з 30.03.2012 по 15.06.2015 року інфляційні втрати в сумі 51349,12 грн., 3% річних в сумі 6663,93 грн., всього 58013,05 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 10180,00 грн. та судовий збір в сумі 580,13 грн. За вказаним судом рішенням відкрито ВП №50693193 та в рамках цього виконавчого провадження стягнуто з боржника 9841,23 грн. В межах ВП №44179190 щодо стягнення за рішенням суду про стягнення основного боргу, яка перебуває на даний час на виконанні в Шевченківському РВ ДВС м. Києва, за період з 15.06.2015 по 29.07.2019 року було стягнуто 14577,05 грн. Таким чином, загальна сума стягнутих з боржника коштів за період з 30.03.2012 по 29.07.2019 року складає 18567,98 грн. Розмір непогашеної заборгованості за рішенням суду від 30.03.2012 року складає 63890,42 грн., а сума основного боргу присуджена до стягнення становить 69120,00 грн. Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України позивачем здійснено за період з 15.06.2015 року по 29.07.2019 року нарахування інфляційних втрат на суму 33593,95 грн. та 3% річних у розмірі 8550,05 грн., а всього 42144,00 грн. Орієнтована сума судових витрат становить 15668,40 грн., яка складається з: 14400,00 грн. - витрати на правову допомогу; 500,00 грн. - поштові витрати; 768,40 грн. - судовий збір. Посилаючись на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач вказує, що заявляє про те, що всі документи, які підтверджують суму витрат на правничу допомогу разом з детальним описом робіт будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 28.08.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

24.09.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач звернувся до суду 16.08.2019 року, отже позовні вимоги можуть стосуватись інфляційних втрат та 3% річних за період трьох років, які передували моменту звернення з позовом з 16.08.2016 по 16.08.2019, а інший заявлений до стягнення період знаходиться поза межами строку позовної давності. Враховуючи те, що ціна позову зазначена з урахуванням розрахунків інфляційних втрат та 3% річних за 4 роки, то такі розрахунки позивача є помилковими та такими, що не знаходять свого правового обґрунтуванням. На думку сторони відповідача, у задоволенні позову має бути відмовлено, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності та суду надані недостовірні розрахунки ціни позову. Також відповідач звертає увагу суду на безпідставність посилань позивача на практику Вищого господарського суду України, оскільки сторонами спору є фізичні особи, тож позиція позивача про те, що зобов`язальні правовідносини відповідача досі не припинені і він може безліч разів звертатись до відповідача з позовом про стягнення виплат за ст. 625 ЦК України є такою, що не знаходить свого правового обґрунтування у цивільному спорі. Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 14400,00 грн. є завищеними, необґрунтованими, не співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, витраченим останнім часом та обсягом наданих адвокатських послуг. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Позивач у позовній заяві не зазначив поважних причин, з яких він не зміг подати суду докази, які підтверджують понесені судові витрати, що суперечить ч. 1 ст. 246 ЦПК України. Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу разом з прийняттям рішення по суті справи, що суперечить ст.ст. 246, 270 ЦПК України, оскільки вирішення питання про стягнення судових витрат у даному випадку може бути здійснене шляхом прийняття додаткового рішення по справі. Відповідач вважає. що поскільки позивач не звертається до суду із заявою про прийняття додаткового рішення по справі, у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу має бути відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідач просить суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності, відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5440,00 грн.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

За змістом наявної в матеріалах справи копії розписки, відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США та 2000,00 євро, які зобов`язався повернути до 01.02.2010 року (а.с. 12).

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 69120,00 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 4482,38 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 736,02 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн., а всього 82458,40 грн. (а.с. 13-15).

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 01.06.2012 року відкрито виконавче провадження №32821867 за виконавчим листом №2-2888/11 виданим 16.05.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з боржника суми боргу в розмірі 82458,40 грн. (а.с. 16-17).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 28.07.2014 року відкрито виконавче провадження №44179190 за виконавчим листом №2-2888/11 виданого 16.05.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з боржника суми боргу в розмірі 82458,40 грн. (а.с. 18).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 28.07.2014 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 19-20).

За змістом наявної в матеріалах справи історії по картковому рахунку з 01.01.2019 року по 16.07.2019 року, відповідачем сплачено на користь позивача 05.06.2019 року - 14047,31 грн. та 04.07.2019 року - 529,74 грн. (а.с. 21-22).

Також сторонами справи не оспорюється, що в період з 30.03.2012 року по 15.06.2015 року відповідачем було сплачено 3990,93 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні нарахування з 15.06.2015 року по 29.07.2019 року за сумою боргу у сумі 69120,00 грн., що визначена як основний борг за рішенням суду від 30.03.2012 року.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем заявлено про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності.

З відповідним позовом позивач звернувся до суду шляхом направлення позовної заяви поштовим зв`язком 07.08.2019 року.

Отже, з урахуванням вказаної дати та заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 15.06.2015 року по 06.08.2016 року задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені поза межами строку позовної давності, про сплив якої заявлено відповідачем.

Стосовно вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 07.08.2019 року по 29.07.2019 року на суму боргу в розмірі 69120,00 грн., суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється.

Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, суд перевіривши розрахунок позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, не може погодитись з відповідним розрахунком в повному обсязі і за зазначений період позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

У період з 07.08.2016 року по 05.06.2019 року нарахування 3% річних та інфляційних втрат дійсно має бути здійснене на всю суму основного боргу в розмірі 69120,00 грн., поскільки здійснена до початкової дати вказаного періоду оплата в сумі 3990,93 грн. не впливає на розмір боргу за договором позики (82458,40 - 3990,93 = 78467,47 грн.).

За вказаний період з 07.08.2016 року по 05.06.2019 року нарахування на суму боргу в розмірі 69120,00 грн. становлять: 3% річних від простроченої суми 5863,00 грн.; інфляційні втрати 27165,52 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2019 року відповідач здійснив оплату у розмірі 14047,31 грн. І з урахування попередньо сплаченої суми в розмірі 3990,93 грн. вказані оплати мають впив на суму боргу, адже 82458,40 - 3990,93 - 14047,31 = 64420,16 грн.

Отже, відповідні нарахування з 06.06.2019 року мають здійснюватися виходячи із суми боргу у розмірі 64420,16 грн. до 04.07.2019 року, поскільки 04.07.2019 року відповідачем було здійснено наступну оплату у розмірі 529,74 грн.

Таким чином, за вказаний період з 06.06.2019 року по 04.07.2019 року нарахування на суму боргу в розмірі 64420,16 грн. становлять: 3% річних від простроченої суми 148,00 грн.; інфляційні втрати відсутні, оскільки за вказаний період відбувалась дефляція.

05.07.2019 року відповідач здійснив оплату у розмірі 529,74 грн. І з урахування попередньо сплачених сум в розмірі 3990,93 грн., 14047,31 грн. та 529,74 грн. вказані оплати мають впив на суму боргу, адже 82458,40 - 3990,93 - 14047,31 - 529,74 грн. = 63890,42 грн.

Отже, відповідні нарахування з 05.07.2019 року мають здійснюватися виходячи із суми боргу у розмірі 63890,42 грн. до 29.07.2019 року (дата визначена позивачем у своєму розрахунку).

Таким чином, за вказаний період з 05.07.2019 року по 29.07.2019 року нарахування на суму боргу в розмірі 63890,42 грн. становлять: 3% річних від простроченої суми 126,00 грн.; інфляційні втрати відсутні, оскільки за вказаний період відбувалась дефляція.

Загальна сума нарахувань на суму боргу за період з 07.08.2016 року по 29.07.2019 року становить: 6137,00 грн. - 3% річних; 27165,52 грн. - інфляційні втрати.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та до стягнення суд задовольняє позовні вимоги у розмірі 33302,52 грн., з яких: 6137,00 грн. - 3% річних; 27165,52 грн. - інфляційні втрати. В іншій частині позову слід відмовити.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач із посиланням на ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначає, що всі документи, які підтверджують суму витрат на правничу допомогу разом з детальним описом робіт будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, позивач вказує, що витрати на професійну правничу допомогу попередньо становлять 14400,00 грн. та поштові витрати 500,00 грн.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вирішення питання про судові витрати позивача щодо надання правової допомоги та поштових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, і вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу та поштових витрат одночасно з ухвалення рішення суду по суті справи, з огляду на наступне.

Справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження, і навіть при поданні відповідної позовної заяви у сторони позивача були відсутні правові підстави вважати, що такий спір має бути розглянутий в порядку загального позовного провадження, адже ціна позову вказує на те, що цей спір є малозначним згідно вимог закону.

При цьому, у справах, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження судові дебати не проводяться, натомість зазначені норми цивільного процесуального закону вказують на те, що їх застосування, стосовно можливості подачі доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення по суті справи, можливе у спорах, які розглядаються за правилами загального позовного провадження.

Главою 10 ЦПК України, яка встановлює особливості розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, не передбачено жодного особливого порядку подання доказів щодо понесених сторонами судових витрат після ухвалення рішення по суті спору.

Отже, сторона позивача в даному випадку мала подати свої докази про понесені судові витрати в межах строку розгляду справи, однак цього не зробила та відсутні будь-які посилання на поважність причин неподання відповідних доказів.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення від 13.06.2019 року про сплату позивачем на користь АО «КПД Консалтинг» грошових коштів у сумі 7200,00 грн. за надання юридичних послуг.

При цьому, згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Надавши суду підтвердження сплати коштів, позивачем в порушення вимог ст. 137 ЦПК України не подано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, не подано детального опису робіт (наданих послуг), що були виконані адвокатом. Наведене є підставою для відмови у здійсненні пропорційного відшкодування зазначених вище коштів, як витрат на правову допомогу при вирішенні спору по суті щодо часткового задоволення позовних вимог.

Поряд із цим, стороною відповідача разом із відзивом на позовну заяву подано опис робіт, що виконані адвокатом та докази реального здійснення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 5440,78 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Завлений позивачем до стягнення розмір грошових коштів становить 42144,00 грн., натомість судом задоволено до стягнення 33302,52 грн., що становить 79% від ціни позову. Отже, судом відмовлено у задоволенні позову в сумі 8841,48 грн., що становить 21% від ціни позову. Таким чином, витрати відповідача на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок позивача у сумі 1142,56 грн., що становить 21% ціни позову, у задоволенні якого позивачу було відмолено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 246, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 256, 257, 267, 509, 598, 599, 600, 604-609, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 07.08.2016 року по 29.07.2019 року інфляційні втрати у розмірі 27165 (двадцять сім тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 52 коп., три проценти річних у сумі 6137 (шість тисяч сто тридцять сім) грн. 00 коп., а всього 33302 (тридцять три тисячі триста дві) грн. 52 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 1142 (одна тисяча сто сорок дві) грн. 56 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.11.2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 ).

Суддя -