№ 317/4363/18
№/п 2/317/397/2019
10 квітня 2019 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: - ОСОБА_1
при секретарі: - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів та збільшення розміру аліментів,
У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, у якій позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджався шляхом оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України», відзиву на позовну заяву або будь-яких пояснень не надав.
Згідно ст. 131 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або знаходиться.
Суд вважає можливим розглянути справу заочно, у спрощеному позовному провадженні, за відсутністю сторін, за наявними у справі матеріалами
Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обґрунтовані, отже позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 800,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
У звязку з неналежним виконанням відповідачем вказаного рішення суду, у нього виникла заборгованість по виплаті аліментів, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів з 22 лютого 2017 року по 30 листопада 2018 року від 17.12.2018 року, виданої державним виконавцем Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_6
18.07.2018 року державним виконавцем Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження №567909 про примусове стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2018 року.
Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Згідно наданого позивачкою розрахунку неустойки, сума пені, розрахована, виходячи із наявної у відповідача заборгованості по аліментам за період з 22 липня 2017 року по листопад 2018 року, становить 5176,00 грн.
Суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок неустойки (пені), оскільки такий розрахунок відповідає вимогам закону та узгоджується із правовим висновком зробленим ВСУ у Постанові у справі № 6 - 1554цс16.
Крім того, відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Крім того, відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017, яким внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до закону має сплачувати аліменти у більшому розмірі на утримання дитини, оскільки згідно ст. 182 ч. 2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених ЦПК України.
На підстав вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та стягнути неустойку (пеню) по виплаті аліментів та збільшити розмір аліментів, визначених раніше.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 128, 131, 141, 280-284, 273 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 183, 192 СК України, суд
Позов задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 10.04.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов