КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2279/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року у складі судді Піхур О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа: Державне підприємство «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» про скасування наказу та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про скасування наказу та поновлення на роботі.

Зазначав, що наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (надалі - Міністерство, Мігрегіон) № 45 К/ОС позивача призначено на посаду директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» на умовах контракту терміном з 08 лютого 2017 року по 07 лютого 2019 року включно.

Наказом Міністерства № 237 К/ОС припинено дію контракту від 08 лютого 2017 року №1 відповідно п. 5.3. контракту та позивача звільнено з посади директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність дій відповідача незаконними, оскільки при звільненні не дотримано вимог КЗпП України, без фактичних підстав для дострокового припинення контракту, позивач просив : скасувати наказ відповідача № 237 К/ОС від 10 липня 2017 року «Про звільнення з посади директора Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція»» ОСОБА_1.» та поновити його на посаді директора ДГІ «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція»».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вматеріалах справи відсутні докази того, що під час звільнення було дотримано встановлену процедуру та отримано погодження голови Київської міської державної адміністрації на розірвання контракту з ОСОБА_1

При цьому, висновки суду ґрунтуються лише на даних проведеного після звільнення позивача позапланового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань діяльності ДП «НДІпроектреконструкція» за період з 08 лютого 2017 року по 10 липня 2017 року, за результатами якого було складено аудиторський висновок від 29 вересня 2017 року за №24-17/07, зміст якого не може бути підставою для звільнення позивача.

Посилаючись на вказане та те, що звільнення ОСОБА_1 на підставі доповідних записок начальника відділу управління державною власністю ОСОБА_2 від 10 липня 2017року - № 9/21-172-17 та заступника Міністра Парцхаладзе Л.Р. від 10липня 2017 року № 9/21-173-17 вказує на застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді звільнення, при цьому, за відсутності акту про проведення відносно позивача службового розслідування та без відібрання письмових пояснень з даного приводу в останнього, скаржник просить скасувати рішення районного суду та постановити нове - яким позов задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представників відповідача та третьої особи, які просили апеляційну скаргу відхилити, а також пояснення свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197 Мінрегіон є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України.

Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2011 року № 1114 Питання управління Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства об'єктами державної власності» затверджено перелік цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій, що належить до сфери управління Мінрегіону.

Відповідно до вищезазначеного розпорядження ДП «НДІпроектреконструкція» належить до сфери управління Мінрегіону.

Наказом Мінрегіону віл 12 квітня 2012 року № 162 затверджено статут Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція», який затверджено наказом Мінрегіону від 12 квітня 2012 року № 162 (а.с.108-126 т.1).

Відповідно до пункту 10.2 статуту ДП «НДІпроектреконструкція» управління підприємством здійснюється його директором, який призначається Уповноваженим органом. Директор є підзвітним Уповноваженому органу управління.

Згідно з пунктом 10.3 статуту призначення директора підприємства на роботу здійснюється Уповноваженим органом управління на умовах, визначених у контракті, з якому зазначається строк контракту, права, обов'язки і відповідальність директора, мови його матеріального забезпечення, порядок та умови розірвання контракту та звільнення з посади директора.

Відповідно до пункту 10.5 статуту директор підприємства може бути звільнений з посади достроково на підставах передбачених договором контрактом відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 10.4.17 статуту директор несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені статутом, формування та виконання фінансових планів, дотримання державної та фінансової дисципліни, ефективне використання та збереження державного майна та коштів, які знаходяться у віданні Підприємства, дотримання законодавства України.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 К/ОС ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» на умовах контракту терміном з 08 лютого 2017 року по 07 лютого 2019 року включно (а.с.23 т.1).

Згідно з пунктом 1.1 контракту директор зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна Орган управління майном зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці директора.

Пунктом 1.3 контракту передбачено, що директор, який уклав цей контракт, є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов'язків підприємства, передбачених актами чинного законодавства України, статутом підприємства, іншими нормативними документами.

Пунктом 1.5 контракту директор підзвітний органу управління майна у межах, встановлених чинним законодавством України, статутом підприємства та цим контрактом.

Розділ 2 Контракту передбачає права та обов'язки сторін.

Відповідно до пункту 2.5 контракту, директор підприємства забезпечує: виконання затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства виконання затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства шляхом поточного (оперативного) керівництва підприємством, організацією його виробничо-господарською діяльністю; (оперативного) керівництва підприємством, організацією його виробничо-господарською діяльністю; високоефективну і стабільну роботу підприємства та зміцнення його фінансового стану, отримання та зростання прибутку, рентабельність виробництва, динамічний соціально-економічний розвиток; повну та своєчасну сплату загальнообов'язкових платежів до державних та місцевих бюджетів, позабюджетних та інших фондів, виплату поточної заробітної плати, а у разі наявності заборгованості із заробітної плати та інших соціальних виплат, її негайне погашення; дотримання режиму економії ресурсів.

Розділом 5 укладеного контракту визначено порядок внесення змін і доповнень до Контракту та його припинення.

Згідно з пунктом 5.2 контракту передбачено, що дія контракту припиняється: а) після закінчення терміну його дії контракту; б) за згодою сторін; в) до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3 і 5.4 контракту; г) з інших підстав, передбачених чинним законодавством України та цим Контрактом.

Пунктом 5.3 контракту передбачено, що директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого орган державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема: у разі систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.); у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати: у разі порушення порядку укладання договорів оренди нерухомого майна, закріпленого за підприємством, та невжиття заходів щодо погашення заборгованості з орендної плати; у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти; у разі погіршення протягом одного кварталу фактичних показників ефективності використання державного майна або погіршення показників майнового стану підприємства порівняно з показниками зазначеними у додатку до контракту.

Пунктом 10.7 контракту встановлено, що директор несе персональну відповідальність за організацію господарської діяльності Підприємства, спрямовану на отримання чистого прибутку.

Відповідно до пункту 2.4 контракту, директор зобов'язується погоджувати з Органом управління майном відчуження, списання майна, передачу рухомого та нерухомого майна, у т.ч. земельних ділянок, в оренду, укладання договорів на отримання кредитів, позик, укладання договорів лізингу, а також питання передачі під заставу будь-якого майна (земельних ділянок) підприємства (а.с.128-139 т.1).

Як убачається з матеріалів справи, робочою групою у складі працівників Відділу управління державною власністю та Сектору внутрішнього аудиту Міністерства 07 липня 2017 року було здійснено контроль за використанням державного майна ДП «НДІпроектреконструкція» та встановлено, що позивач перебуваючи на посаді директора ДП «НДІпроектреконструкція» порушив положення статей 6, 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та 5, 9, 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Зокрема, 07 липня 2017 року контрольним оглядом робочою групою нежитлових приміщень ДП «НДІпроектреконтрукція» за адресою м. Київ, бульв. Л.Українки, 26 було встановлено факт незаконного використання державного майна шляхом передачі в оренду приміщення комерційним структурам без укладання відповідних договорів та погодження таких дій з органом управління - Міністерством, а також Фондом Державного Майна України.

З урахуванням зазначених дій, начальником відділу управління державною власністю Міністерства ОСОБА_4. було викликано працівників поліції та подано заяву про вчинене кримінальне порушення, за наслідком яких було порушено кримінальну справу (а.с.159 т.1).

Відповідно до наявного у матеріалах справи протоколу огляду місця події, складеного слідчим СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітаном поліції Тімковим О.С. 07,08 липня 2017 року в період з 12 год.45 хв. до 03 год., на 7 та 8 поверхах приміщення інституту - кабінетах № 757, 709, 710 було виявлено понад 150 печаток та штампів підприємств, установ, організацій різних форм власності, приватних нотаріусів, державних реєстраторів, середніх, середньо-спеціальних та вищих навчальних закладів, медичних закладів, закладів культури, фізичних осіб-підприємців, в тому числі й штампи та печатки Пенсійного Фонду України, відділень АТ «Укрсоцбанк», прокуратури Чернівецької обл., Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ПАТ «Уксоцбанк», ПАТ «Рафайзенбанк Аваль», ПАТ «Правексбанк», ПАТ «Ощадний банк України», Банк «Аркада»,Кредобанк, «Банк Форвард», ПАТ «Марфинбанк», АТ «Імексбанк», ПАТ «Комерційний інвестиційний банк», ПАТ «ОТП банк», ПАТ «Перший український міжнародний банк» чисельні паспорти громадянина України та паспорти громадянина України для виїзду за кордон, видані на конкретних осіб, копії таких документів, страхові поліси, банківські картки, довідки, договори купівлі-продажу, посвідчення журналістів та інші документи (а.с.145-158 т.2).

З пояснень допитаного у якості свідка ОСОБА_4 убачається, що він, обіймаючи посаду начальника відділу управління державною власністю Мінрегіону, зобов'язаний був періодично здійснювати контроль за ефективністю використання державного майна підприємствами, що входять до сфери управління Міністерства, а також проведення аналізу та ефективності здійснення фінансово-господарської діяльності ДП. З цією метою 07 липня 2017 року з робочою групою він прибув до ДП «НДІпроектреконструкція». Проте ОСОБА_1 заперечував проти вчинення групою будь-яких дій, спрямованих на здійснення перевірки діяльності державного підприємства, дав вказівку працівникам інституту не виконувати розпорядження групи, заборонив входити до приміщень інституту.

З урахуванням неправомірних дій позивача, ним, свідком, була викликана слідчо-оперативна група Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, за наслідками перевірки якої було встановлено незаконну здачу в оренду нежитлових приміщень інституту - кабінетів № 709,710, 757, 833 та 834 стороннім підприємствам, без укладання відповідних договорів оренди та узгодження таких дій директором інституту - ОСОБА_1 з органом управління та Фондом держмайна.

Окрім цього, відповідно до справи, сектором внутрішнього аудиту Мінрегіону було проведено позаплановий внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності окремих питань діяльності ДП «НДІпроектреконструкція» за період з 08 лютого 2017 року по 10 липня 2017 року, за результатами якого було складено аудиторський висновок від 29 вересня 2017 року за № 24-17/07, з якого вбачається, що керівництвом інституту не дотримано нормативно-правових актів, що регулюють питання оплати праці, що призвело до незаконних витрат на оплату праці та зайвої сплати ССВ (а.с.145-158 т.1).

Відповідно до п. 1.3. Положення про радників (на громадських засадах) директора Інституту «НДІ Проектреконструкція», затвердженого наказом інституту від 16 вересня 20014 року № 68, радники призначаються директором інституту на строк його повноважень, поза штатом інституту, як такі, що працюють на громадських засадах (а.с.78 т.2).

Разом з тим, всупереч умов Положення, без узгодження дій з органом управління - Мінрегіоном, ОСОБА_1, ввів до штатного розкладу посади радників, на які призначив 3 -х осіб, у зв'язку з чим згідно Аудиторського звіту інституту завдано матеріальної шкоди на загальну суму 189,41 тис. грн. (а.с.145-158 т.1, 81-83 т.2) .

Наказом № 237 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 10 липня 2017 року припинено дію контракту від 08 лютого 2017 року № 1 відповідно п. 5.3. контракту та позивача звільнено з посади директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.24-25 т.1).

З урахуванням викладених обставин та матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Щодо посилань апеляційної скарги про необґрунтованість підстав звільнення, колегія суддів дійшла наступного.

Пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Як убачається з ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Згідно п. 18 постанови № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Встановлено, що між Мінрегіоном та ОСОБА_1 укладено контракт з директором підприємства, що є у державній власності від 08 лютого 2017 року № 1, згідно якого ОСОБА_1 наймається (призначається) на посаду директора ДП «НДІпроектреконструкція», а наказом Мінрегіону від 08 лютого 2017 року № 45 К/ОС «Про призначення на посаду директора ДП «НДІпроектреконструкція» ОСОБА_1.» призначено ОСОБА_1 на посаду директора ДП «НДІпроектреконструкція» на умовах контракту терміном з 08 лютого 2017 року по 07 лютого 2019 року включно (а.с.10-23 т.1).

Встановлено, що розділ 2 контракту № 1 від 08 лютого 2017 року передбачає права та обов'язки сторін, а розділом 5 укладеного контракту визначено порядок внесення змін і доповнень контракту та його припинення.

Як на підставу до звільнення відповідачем зазначено те, що дії ОСОБА_1, як керівника підприємства призвели до порушення законодавства України та недоотримання прибутку, що в свою чергу призвело до погіршення показників майнового стану підприємства, що відповідно до пункту 5.3 контракту є підставою для звільнення.

При цьому, вказані висновки було зроблено на підставі здійсненого робочою групою у складі працівників Відділу управління державною власністю та Сектору внутрішнього аудиту Мінрегіону 07 липня 2017 року внутрішнього аудиту Мінрегіону, а також встановлення факту незаконного використання державного майна, що знаходиться на балансі ДП «НДІпроектреконструкція» та перебуває у фактичному використанні, без погодження органу управління та РВ ФДМ України, а також без укладання договору оренди,що підтверджується долученими до справи доказами (а.с.145-158 т.1, 141-158 т.2).

Отже, оскільки рішення про звільнення позивача було прийнято відповідно до п.5.3 укладеного між сторонами контракту та звільнення його було здійснено згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, доводи апеляційної скарги в частині безпідставності звільнення є необґрунтованими.

Твердження апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що під час звільнення було дотримано встановлену процедуру та отримано погодження голови Київської міської державної адміністрації на розірвання контракту з ОСОБА_1, колегія суддів визнає безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх із України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу.

Процедуру погодження звільнення з посади (крім звільнення за власним бажанням) керівників підприємств, що належать до сфери управління міністерств визначено Порядком погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року №818 (надалі - Постанова № 818).

Згідно з пунктом 6 Постанови № 818 повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше з після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи.

У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою.

З долученої до справи копії листа від 12 липня 2017 року № 001-1872 убачається, що виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) не заперечував проти звільнення ОСОБА_1 (а.с.33 т.2).

Враховуючи, що Міністерством не отримано своєчасно листа погодження на звільнення ОСОБА_1, а керуючись положеннями пункту 6 Постанови №818, пропозиція звільнення вважається погодженою, то, відповідно, звільнення ОСОБА_1 відбулося згідно встановленого законодавством України порядку, а отже, доводи апеляційної скарги у вказаній частині є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що підписання наказу про звільнення було здійснено не уповноваженою особою та Мінрегіоном було порушено положення КЗпП України також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, згідно наказу Мінрегіону від 03 липня 2017 року № 112 В/М, відповідно до пункту 17 частини четвертої, частини п'ятої статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», статей 17, 57 Закону України «Про державну службу», статей 10, 12 Закону України «Про відпустки», державний секретар Малашкін М.А. з 10 липня до 23 липня 2017 року перебував у відпустці, а виконання обов'язків державного секретаря Мінрегіону покладено на ОСОБА_8 (а.с.32 т.2), що вказує на те, що наказ Мінрегіону від 10 липня 2017 року № 237 К/ОС «Про звільнення з посади директора ДП «НДІпроектреконструкція» ОСОБА_1.» було підписано уповноваженою на те особою.

Крім того, ОСОБА_1 не наведено жодного доводу та не надано жодного належного доказу, що підтверджував би порушення Мінрегіоном його прав чи законних інтересів.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що Положення статей 139 - 152 КЗпП України регулюють питання відповідальності працівника за порушення трудової дисципліни.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Зі справи убачається, що звільнення позивача з роботи відбулося у відсутність відібрання і дослідження його письмових пояснень.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2801цс15 від 19 жовтня 2016 року.

Матеріалами справи доведено, що підставою до звільнення ОСОБА_1 є істотні порушення п.5.3 контракту, а тому у Міністерства були правові підстави припинити з ним дію контракту № 1 від 08 лютого 2017 року та звільнити його з посади директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Отже, при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з приводу своєї відсутності на роботі, не може бути підставою для визнання наказу про припинення дії контракту та звільнення позивача незаконним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про необізнаність ОСОБА_1 як директора інституту зі здачею нежитлових приміщень інституту в оренду, й вважає такі твердження, спрямованими на введення суд в оману, остільки як керівник державного підприємства, відповідно до умов контракту, директор зобов'язаний здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність з урахуванням фінансового плану підприємства, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна (п.1.1 контракту).

До того ж, ці доводи спростовуються дослідженими судом письмовими поясненнями заступника директора ДП ОСОБА_9 на ім'я віце-прем'єр-міністра України, - Міністра регіонального будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_10 про те, що здача майна державного підприємства в оренду відбувалася з відома і усного дозволу ОСОБА_1 (а.с.65-71 т.2).

Та обставина, що аудиторський звіт №24-17/07 позапланового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань діяльності ДП «НДІпроектреконмструкція» сектором внутрішнього аудиту Мінрегіону було оформлено 29 вересня 2017 року на законність рішення про припинення з ОСОБА_1 трудових відносин не впливає, остільки відповідно до матеріалів звіту (а.с.145-158 т.1), аудиторська перевірка державного підприємства мала місце в період з 08 лютого 2017 року по 10 липня 2017 року й виявлені під час перевірки та викладені у висновку допущені директором підприємства порушення відображені у доповідній записці заступника Міністра регіонального будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_10 на ім'я віце-прем'єр-міністра України, поясненнях ОСОБА_2, ОСОБА_9, матеріалах слідчих органів, що і послугувало підставою до розірвання Міністерством контракту, укладеного із ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: