10.04.2019 Справа №469/1704/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючої - судді Гапоненко Н.О.

за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 27 грудня 2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом, який в подальшому надала в новій редакції (а.с.21-23), у якому просила визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , громадянин Російської федерації, який проживав по АДРЕСА_1 Туймази республіки Башкортостан.

25 квітня 2016 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка; інший спадкоємець - донька ОСОБА_2 - надала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки.

Окрім спадкового майна, яке знаходилось в республіці Башкортостан, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_2 , яка у 2003 році була приватизована позивачкою та її померлим чоловіком і належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 липня 2003 року, виданого згідно з розпорядженням Березанської районної державної адміністрації від 11 липня 2003 року за №881.

При зверненні до Березанської державної нотаріальної контори позивачка отримала відповідь про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася. Про необхідність звернення із заявою про прийняття спадщини до Березанської нотконтори позивачці стало відомо у серпні 2017 року, оскільки свідоцтво про право на спадщину, яке знаходиться на території іншої держави, нотаріус м. Туймази видати не може. З відповідною заявою вона звернулася до Березанської державної нотаріальної контори, але її заява не прийнята через пропущення нею встановленого законодавством України строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представнику позивачки ОСОБА_4 також було відмовлено у відкритті спадкової справи через пропущення строку та роз`яснено, що відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця та якщо спадкодавець, якому майно належало на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України "Про міжнародне приватне право".

Посилаючись на те, що при спадкуванні нерухомого майна потрібно звертатися до компетентної установи договірної сторони, на території якої знаходиться це майно, що позивачка тривалий час проживає за межами України, є громадянкою Російської федерації, її вік та фінансове становище не дозволяли їй приїхати до України та звернутися у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, позивачка просить визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

23 січня 2018 року від позивачки надійшла позовна заява у новій редакції.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Третя особа на ОСОБА_2 судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 1982 року в відділі РАЦС Туймазинського району м. Туймази Управління запису актів цивільного стану Республіки Башкортостан зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.7).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Туймази Республіки Башкортостан Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Туймазинського району м. Туймази державного комітету Республіки Башкортостан у справах юстиції (а.с.8).

Тобто часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем відкриття спадщини - м. Туймази Республіки Башкортостан Російської Федерації.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину 25 квітня 2016 року шляхом подання до нотаріуса нотаріального округу м. Туймази Республіки Башкортостан із заявою про прийняття спадщини, та донька померлого ОСОБА_2 , яка від прийняття спадщини відмовилася на користь ОСОБА_1 (а.с.25).

На підставі заяви ОСОБА_1 заведена спадкова справа №127/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 , що вбачається з заяви ОСОБА_1 та довідки нотаріуса нотаріального округу м.Туймази Республіки Башкортостан (а.с.9, 24).

Зі свідоцтва про право власності на житло від 11.07.2003 року, виданого на підставі розпорядження №881 від 11.07.2003 року, та реєстраційного напису на правовстановлюючий документ №2 від 11.07.2003 року вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.10, 11).

Згідно з повідомленням завідуючого Березанської державної нотаріальної контори від 31 серпня 2016 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянина Російської федерації ОСОБА_3 . в Березанській державній нотаріальній конторі Миколаївської області спадкова справа не заведена, звернень з боку спадкоємців не надходило (а.с.12).

Актом Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 29 січня 2018 року підтверджено, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2011 року за адресою с. АДРЕСА_3 , не проживає (а.с.30).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру Міністерства юстиції України, інформація про спадкову справу та виданого на її підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 , інформація відсутня (а.с.35).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У разі якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ст.ст.70, 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

22 січня 1993 року підписано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано цю Конвенцію та 14 квітня 1995 року вона набула чинності для України.

Зазначена Конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Конвенція закріплює право громадян кожної із Договірних Сторін щодо успадковування на територіях інших Договірних Сторін майна чи прав за законом чи заповітом на рівних умовах і в тому ж обсязі, що і власні громадяни.

Відповідно до п. 2 ст. 45 Конвенції, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Згідно зі ст. 48 зазначеної Конвенції, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Положення пунктів 1 і 2 цієї статті застосовуються також при розгляді спорів, що виникають у зв`язку з провадженням по справах про спадщину.

На підставі ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 першої черги за законом, яка своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, тому відповідно до вимог ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, а також ст.ст.1152, 1153 Цивільного кодексу Російської федерації вона вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять, згідно зі ст.1218 ЦК України усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин позивачка, прийнявши спадщину за місцем її відкриття, прийняла і спадкове майно, що знаходиться на території України, а не лише те, яке знаходиться у Російській федерації.

За змістом ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України, суд здійснює захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , тобто вже реалізувала право на прийняття спадщини після смерті чоловіка, підстави захисту цього права відсутні

Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту рішення 10 квітня 2019 року.

Суддя: