ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/214/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Рожук О.О.

з участю представника ОСОБА_2 адвоката Новобранець Т.В., відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/16023/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.11.2015 р., ухвалене в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Дзюбичем В.Л., за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

22.09.2014 р. ПАТ "Альфа Банк" звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.03.2008 р. між ЗАТ "Альфа Банк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 700005051, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 29258,75 дол. США, зі сплатою 14,50 % річних із датою остаточного повернення кредиту до 28.03.2015 р. Згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 від 17.03.2009 р. до кредитного договору № 700005051 від 27.03.2008 р. датою остаточного повернення кредиту встановлено 28.03.2018 р.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 27.03.2008 р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 700005051-п, згідно якого відповідачка зобов'язалась відповідати в солідарному порядку за зобов'язаннями ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору, не здійснював повернення коштів, позивач просив стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28.07.2014 р. становила 2391029,60 грн.

ОСОБА_4 та його представник у суді першої інстанції просили провадження у справі закрити у зв'язку із тим, що рішенням третейського суду від 04.11.2010 р. з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. закрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ "Альфа Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в частині стягнення заборгованості за договором кредиту № 700005051 від 27.03.2008 р. в сумі 418140,14 грн., з яких: за кредитом 318897,77 грн., за відтоками 33328,04 грн., пеня - 65914,33 грн., у зв'язку із тим, що є рішення третейського суду від 04.11.2010 р. за позовом ПАТ "Альфа Банк" та ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення вказаної суми боргу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. позов ПАТ "Альфа Банк" задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь ПАТ "Альфа - Банк" заборгованість за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р. в сумі 1972889,46 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ПАТ "Альфа - Банк" судовий збір в сумі 1827 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ "Альфа - Банк" судовий збір в сумі 1827 грн.

4.01.2019 року ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник - адвокат Новобранець Т.В., подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник ОСОБА_2 зазначила, що банк, направивши 29.09.2010 р. вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкції, тому суд безпідставно стягнув з відповідачів заборгованість за відсотками за користування кредитом та пеню, розраховану станом на 28.07.2014 року. Представник вказала, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно частини другої ст. 1050 ЦК України, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Вказане відповідає висновкам, викладеним у Постановах Великої Палати Верховного Суду № 444/9519/12-ц від 28.03.2018 р. та № 310/11534/13-ц від 04.07.2018 р.

Представник зазначила, що рішенням Постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 04.11.2010 р. стягнуто з ОСОБА_2 та позичальника заборгованість за кредитним договором, в тому числі тіло кредиту, відсотки та пеню, що свідчить про безпідставність позовних вимог банку, оскільки нарахування відсотків та пені відбулось після реалізації позивачем свого права на дострокове стягнення усієї суми кредиту та інших зобов'язань, що випливають з кредитного договору.

01.02.2019 представник АТ "Альфа Банк" надіслав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними. Вказав, що при стягненні заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4, ОСОБА_2 судом вірно враховано уже стягнуту суму боргу згідно рішення третейського суду від 04.11.2010 р. Разом з тим, представник банку заперечив доводи про те, що рішенням третейського суду змінено строк виконання зобов'язання за кредитним договором. Зазначив, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 не виконали рішення третейського суду, тому у позивача виникли підстави для стягнення неповернутих кредитних коштів, визначених у позовній заяві. Крім того, представник АТ "Альфа Банк" вказав, що правовідносини за договором поруки не можна вважати припиненими " в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань ". При цьому представник банку послався на п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що випливають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р. зазначивши, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як за умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Таким чином, представник АТ "Альфа Банк" зазначив, що суд, при розгляді справи, надавши правову оцінку ст. 559 ЦК України, прийняв законне і обґрунтоване рішення.

04.03.2019 представник ОСОБА_2 подала заяву про застосування строків позовної давності, мотивуючи її тим, що з 27.09.2010 р. і на момент звернення з даним позовом строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за договором поруки № 700005051-П від 27.03.2008 р. сплив 27.09.2013 р. Представник зазначила, що відповідачка не подала заяву про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції, тому що не була належно повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представник АТ "Альфа - Банк" просив відмовити у застосуванні строку позовної давності.

Представник АТ "Альфа - Банк", який був належно повідомлений про час та місце розгляду справи апеляційним судом, в судове засідання не з'явився, у поданій письмовій заяві просив у випадку неявки проводити засідання без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 під час розгляду справи в апеляційному суді просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_4 допустив заборгованість за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р., яка забезпечена порукою, тому стягнув з відповідачів солідарно суму боргу за кредитом, що станом на 28.07.2014 р. становить 1972889,46 грн.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до п.3 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судом установлено, що 22.03.2008 р. між ЗАТ "Альфа - Банк", правонаступниками якого є ПАТ "Альфа - Банк" та АТ "Альфа - Банк" і ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 700005051 від 27.03.2008 р., згідно якого банк надав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 29258,75 дол. США на придбання транспортного засобу марки "Мітсубісі Галант 2,4" 2008 року випуску, строком до 28.03.2015 р. зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом. ОСОБА_4 зобов'язувався погасити кредит, сплатити за його користування проценти на умовах, що передбачені договором.

Згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 від 17.03.2009 р. до кредитного договору № 700005051 від 27.03.2008 р., датою остаточного повернення кредиту визначено 28.03.2018 р.

Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р. між ЗАТ "Альфа - Банк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 700005051-П від 27.03.2008 р. Договором № 1 від 17.03.2009 р. внесено зміни і доповнення до вказаного договору поруки. ОСОБА_2 поручилась за виконання ОСОБА_4 зобов'язань, які виникають з кредитного договору, або можуть виникнути у майбутньому: а) обов'язку повертати банку кредит в порядку і у терміни, визначені основним договором та додатком № І до основного договору. б) обов'язку щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором в) обов'язку у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (Десяти) днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати) повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору; г) обов'язку сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем своїх зобов'язань за основним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи вбачається, що унаслідок неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором, позивач в 2010 році звернувся до Постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнський фінансовий союз" із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.

Рішенням третейського суду від 04.11.2010 р. із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно в користь ПАТ "Альфа - Банк" заборгованість за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р. на загальну суму 311421,67 грн., з яких: за кредитом - 212179,30 грн., за відсотками - 33328,04 грн., пеня 65914,33 грн. На підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.06.2011 р. на виконання указаного рішення третейського суду позивач отримав виконавчі листи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. провадження у цивільній справі за позовом ПАТ "Альфа Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 700005051 від 27.03.2008 р. в сумі 418140,14 грн. з яких: за кредитом - 318897,77 грн., за відсотками - 33328,04 грн., пеня - 65914,33 грн. закрито, у зв'язку із тим, що є рішення третейського суду від 04.11.2010 р. з приводу спору між ПАТ "Альфа Банк" та ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення вказаної суми боргу.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р., яка станом на 28.07.2014 р. становить 1972889,46 грн., та складається із заборгованості за відсотками - 164542,48 грн., пеня - 1808346,98 грн. (із урахуванням уже стягнутої суми згідно рішення третейського суду).

В апеляційному суді представник ОСОБА_2 вказала, що сума пені та відсотків за кредитом нараховані після реалізації позивачем свого права на дострокове стягнення усієї суми кредиту та інших зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Пунктом 6.1 кредитного договору визначено, що банк має права вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту за договором в будь - якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов'язань за договором зокрема, у разі затримки сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць.

Згідно п. 10 кредитного договору у разі набуття банком, на підставах передбачених договором, права вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за договором та/або про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний термін з письмовим попередженням про звернення стягнення у разі невиконання цієї вимоги. Документом, що підтверджує відправлення банком листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання та про дострокове повернення кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику за адресою його проживання (реєстрації). Лист, що містить вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання і дострокового повернення кредиту та будь-яке повідомлення банка, відправлене поштою, вважається отриманим позичальником, після спливу 7 (семи) календарних днів з моменту відправлення банком такого повідомлення.

Із змісту рішенням третейського суду від 04.11.2010 р. вбачається, що 29.09.2010 р. позивач направив відповідачам письмову вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

АТ "Альфа - Банк" не подав докази, які б спростовували доводи представника ОСОБА_2 щодо направлення відповідачам письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, унаслідок направлення ПАТ "Альфа - Банк" вимоги до відповідачів про дострокове виконання зобов'язань за кредитом, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, який у даному випадку, враховуючи дату направлення вимоги настав з 29.10.2010 р.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Тобто, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Указана позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що право на нарахування процентів та пені належить кредитору до повного погашення заборгованості за кредитом відповідно до ст. 599 ЦК України є помилковим.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що після направлення ПАТ "Альфа - Банк" вимоги до відповідачів про дострокове виконання зобов'язань за кредитом, банком безпідставно нарахована сума заборгованості за відсотками - 164542,48 грн. та пеня - 1808346,98 грн., відтак у ОСОБА_4, ОСОБА_2 відсутній обов'язок щодо сплати указаної заборгованості.

При цьому, слід вказати, що в охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Направлення відповідачам вимоги від 27.08.2014 р. за вих. 7640101-102 про дострокове повернення кредиту (після стягнення боргу згідно рішення третейського суду від 04.11.2010 р.), в розмірі 518410,27 дол. США, у тому числі штрафу 474831,96 дол. США, у даному випадку не має правового значення, оскільки між сторонами відсутня домовленість про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно стягнуто заборгованість за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Підстави для припинення поруки передбачені статтею 559 ЦК України. При цьому строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Враховуючи те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. ОСОБА_2, яка є поручителем за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4, оскаржила повністю, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" заборгованості за кредитним договором від 27.03.2008 р. в сумі 1972889,46 грн. слід скасувати, постановити у цій частині нове судове рішення, яким в задоволення позову ПАТ "Альфа Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. При цьому слід врахувати, що позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість солідарно, в кредитному договорі та в договорі поруки встановлено солідарне (неподільне) зобов'язання для відповідачів, однак відсутні підстави для задоволення позову, тому колегія суддів вважає, що підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості солідарно як із поручителя, так і з позичальника, а в задоволення позову про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в сумі 1972889,46 грн. слід відмовити.

Доводи представника позивача про те, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання, зокрема про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки АТ "Альфа Банк" не подав жодних доказів щодо наявності домовленості сторін (банку і поручителя) з цього приводу.

Оскільки суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні решти позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення суду у частині відмови у задоволенні позову слід залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 подала заяву про застосування строків позовної давності,

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційним судом скасоване рішення суду першої інстанції про солідарне стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_4 в користь банку заборгованості за кредитним договором, слід скасувати також рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь ПАТ "Альфа Банк" судового збору в сумі по 1827 грн. з кожного, поклавши витрати зі сплати судового збору при поданні позову на сторону, яка їх понесла. В порядку розподілу судових витрат стягнути з АТ "Альфа Банк" в користь ОСОБА_2 5481 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" заборгованість за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р. в сумі 1972889,46 грн. - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволення позову ПАТ "Альфа Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 700005051 від 27.03.2008 р. в сумі 1972889,46 грн.- відмовити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" судового збору в сумі по 1827 грн. з кожного - скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа Банк" в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 5481 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одна гривня) грн. судового збору.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2015 р. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 23.04.2019 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи