ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Чернівці

Справа № 727/10687/18

Провадження № 22-ц/822/450/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Герман Я.І.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 березня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади, головуючий у І-й інстанції Волошин С.О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі ГУ НП в Чернівецькій області), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 8 000 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю ГУ НП в Чернівецькій області щодо ненадання ОСОБА_3 можливості прийняти участь у розгляді його скарги від 12 листопада 2017 року.

У січні 2019 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В заяві посилався на те, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 30 грудня 2016 року ним надається професійна правнича допомога позивачу ОСОБА_3, а тому просив стягнути з ГУ НП у Чернівецькій області на користь ОСОБА_3 5 950 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2019 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 березня 2019 року заяву ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, про стягнення витрат на правничу допомогу залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник позивача, відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів, не зробив відповідну заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На зазначену ухвалу суду представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду в частині стягнення витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції.

Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновок суду таким, що не відповідає обставинам справи.

Зазначає, що представником позивача до відкриття провадження у справі подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат. Судових дебатів не було, а судове рішення приймалося без присутності сторін у справі, та протягом пяти днів після ухвалення рішення у даній справі поданий остаточний розрахунок з усіма доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 09 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ГУ НП у Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади. Звертаючись до суду із вказаним позовом, просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 8 000 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю ГУ НП в Чернівецькій області щодо ненадання ОСОБА_3 можливості прийняти участь у розгляді його скарги від 12 листопада 2017 року.

Судові витрати по справі компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

14 січня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про стягнення з ГУ НП в Чернівецькій області на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 950 грн, надавши відповідні докази.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що представником позивача ОСОБА_2, до відкриття провадження у справі, надано до суду першої інстанції попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, тобто до судових дебатів стороною фактично заявлено про намір надати у визначений ЦПК України строк докази розміру витрат, які сторона сплатила в зв'язку з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_2 14 січня 2019 року, тобто у визначений ЦПК України пятиденний термін після ухвалення рішення суду, подав до суду остаточний розрахунок судових витрат, акт прийняття виконання робіт від 10 січня 2019 року, квитанцію № 1 від 10 січня 2019 року про оплату ОСОБА_3 на користь адвоката ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2016 року, 5 950,00 грн витрат на правову допомогу.

Отже, позивачем надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме, перелік та розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг, платіжний документ про оплату таких послуг.

Апеляційний суд не наділений процесуальним правом ухвалення додаткового рішення у справі, у якій ухвалене рішення судом першої інстанції, тому позбавлений можливості давати правову оцінку фактичним обставинам відносно того чи дотрималася сторона відповідача вимог частини 8 статті 141 ЦПК України при розгляді справи судом першої інстанції.

Враховуючи те, що у даному випадку питання ухвалення додаткового рішення відноситься до повноважень суду першої інстанції, який ухвалив рішення у справі, апеляційний суд не наділений процесуальним правом ухвалення додаткового рішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 374 частини 1 пункту 6 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами статті 379 частини 1 пункту 4 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 березня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повної постанови - 22 квітня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді І.Б. Перепелюк

ОСОБА_4