Головуючий в 1 інстанції Гноєвой С.С.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Мироненко І.П.,

Биліни Т.І.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, ухвалене в м. Маріуполі Донецької області 03 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 07 грудня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 частини з усіх видів заробітку до 1000 гривень щомісячно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 січня 2015 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частина від усіх видів доходів, починаючи з 15 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. 30 вересня 2015 року він був звільнений з місця роботи і наразі не може працевлаштуватися внаслідок стану здоров'я. На лікування йому необхідні додаткові матеріальні витрати. Крім того, він має непрацездатних батьків, які знаходяться на його утриманні. Отже, у зв'язку зі зміною його матеріального стану, погіршенням здоров'я та наявністю непрацездатних батьків, просив зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1/4 частини з усіх видів заробітку до 1000 гривень щомісячно, та відкликати виконавчий лист, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 27 січня 2015 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 1/4 частини з усіх видів заробітку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про відсутність доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, які були б підставою для зменшення розміру аліментів, не відповідають дійсності. Зазначає, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я не може знайти роботу, несе витрати на лікування. Також, окрім аліментів, він матеріально утримує непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, письмова розписка позивача про дату розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно зі ст.264 ЦПК України, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.

Проте рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав для зменшення розміру аліментів.

Однак з висновком суду колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 статті 182 СК України).

Судом об'єктивно встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 січня 2015 року, яке набрало законної чинності 10 лютого 2015 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5).

Як вбачається з виписки № 176 з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Маріупольська міська лікарня № 1» з 20 лютого 2015 року по 25 лютого 2015 року з діагнозом: гострий неврит зіркового нерву (а.с. 11).

Згідно з випискою з історії хвороби № 186, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Маріупольська міська лікарня № 4 ім. І.К. Мацука» з 02 березня 2015 року по 17 березня 2015 року з діагнозом: розсіяний склероз, цереброспинальна форма з легкої вестібулоатаксіей, лівостороннім ретробульбарним невритом (а.с. 12).

Згідно з виписним епікризом із історії хвороби № 1734, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ЦПМСП № 5 міста Маріуполя» з 05 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року з діагнозом: розсіяний склероз, цереброспинальна форма з помірною вестібулоатаксіей, лівостороннім ретробульбарним невритом (а.с. 13).

За наслідками проведення МРТ головного мозку від 29 травня 2018 року ОСОБА_2 рекомендовано консультація невропатолога, оториноларинголога, МРТ-контроль з внутрішньовенним контрастним посиленням (а.с. 37).

Як вбачається з витягу з історії хвороби № 580, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні МЛ № 4 з 14 червня по 25 червня 2018 року з діагнозом: розсіяний склероз, цереброспинальна форма з помірною дизартрією, помірною вестібулоатаксіей, тетрапарезом - легким в руках і правій нозі, помірно вираженим в лівій нозі, порушенням функцій тазових органів - періодичні нетримання сечі (а.с. 41).

Згідно з відомостями Лівобережного ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами перед ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 33601,72 гривень за період з 13 жовтня 2016 року по 17 грудня 2017 року (а.с. 7).

Довідку від 17.12.2018 року про встановлення третьої групи інвалідності по причині загального захворювання позивач надав вже апеляційному суду (а.с.66).

Незважаючи на те, що позивачем документ про встановленні інвалідності оформлений після ухвалення оскарженого рішення, судом першої інстанції встановлено, і матеріалами справи підтверджується, що погіршення стану здоров'я позивача сталося після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів.

Так, судом було вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини 27 січня 2015 року, а в матеріалах справи є медичний документ, що свідчить про погіршення стану здоров'я позивача вже з 20.02.2015 року (а.с.10-11).

Висновки суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів у зв'язку з ненаданням позивачем доказів, що свідчили б про обмеження працездатності позивача, мають бути враховані щодо оцінки причин погіршення матеріального стану позивача. Але ж позивач при зверненні до суду посилався не тільки на зміну матеріального стану у зв'язку із втратою роботи, проблемами з працевлаштуванням з огляду на характер його хвороби, а і на погіршення стану здоров'я.

Частиною 1 ст.192 Сімейного Кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось з них.

Зі справи вбачається, що після вирішення в суді питання про стягнення аліментів на користь відповідача погіршився стан здоров'я позивача, а відповідно, змінився і його матеріальний стан, оскільки позивач належно підтвердив, що на даний час потребує періодичного лікування, у зв'язку з хворобою має труднощі у пошуках роботи, утримує себе за рахунок випадкових заробітків.

Позивач також вказував на наявність у нього обов'язку утримувати батьків - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є пенсіонерами за віком, про що свідчать їх пенсійні посвідчення (а.с. 16, 17).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про його обов'язок утримувати батьків похилого віку у якості підстави позовних вимог для зменшення розміру аліментів, оскільки позивач не довів належним чином такі обставини, крім того, з його пояснень апеляційному суду вбачається, що він надавав матеріальну допомогу своєї матері один раз, і фактично не має такої можливості, оскільки не має систематичного регулярного доходу.

Однак, колегія погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно не врахував обставини, що свідчать про погіршення стану його здоров'я, і які є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень частини 1 статті 192 СК України. Крім того, після припинення існування таких обставин, стягувач аліментів - відповідач по справі - не позбавлена права ставити питання про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають викладеним у рішенні обставинам справи, і суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність законних підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 статті 182 СК України). Законом України «Пpo Дepжавний бюджeт на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини старше 6 років встановлений у розмірі 2027 грн., таким чином, розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим, ніж 1013,5 грн..

За даними довідки КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» середньомісячна зарплата ОСОБА_3 за період з березня 2018 року по серпень 2018 року складає 4788,14 гривень (а.с. 40).

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 просив зменшити розмір аліментів з ? частини заробітку до 1000 грн.. Як вбачається з вищенаведеного, зазначений позивачем розмір аліментів не відповідає положенням закону, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, і з урахуванням інтересів дитини і положень закону колегія суддів вважає можливим зменшити розмір аліментів - визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно .

Підсумовуючи викладене, на підставі статті 376 ЦПК України рішення Орджонікідзевського суду м.Маріуполя від 03 грудня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача про зменшення розміру аліментів на користь відповідача з ? частини його заробітку на суму 1200 грн щомісячно, і відповідно, про відкликання попереднього виконавчого листа.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 з ? частини зі всіх видів його заробітку щомісяця на суму 1200 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області на підставі рішення від 27.01.2015 року №265/167/15-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів його доходів щомісяця - відкликати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2019 року.

Судді Є.Є. Мальцева

І.П. Мироненко

Т.І. Биліна