Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1596/18
Провадження № 2/480/205/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого - судді Войнарівського М.М. за участі секретаря Трифонової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»та Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» та Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу-Бондар І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

12.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6616 за кредитним договором від 17.09.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ " ПриватБанк" про стягнення заборгованості на користь банку грошових коштів у розмірі 26684,28грн.

З вказаним виконавчим написом позивач не згоден, так як вважає, що нотаріус не дотримався актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинено за наявності раніше відкритого виконавчого провадження № 43445536 на підставі виконавчого листа виданого Бабушкінським райсудом м. Дніпропетровська.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 12.07.2017р. реєстраційний № 6616, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу-Бондар І.М.про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Позивач та її представник під час судового розгляду вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» представника у судове засідання не направив про час, дату та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином.

Представник відповідача Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,в судове засідання не з'явився,однак з наданої заяви вбачається що заперечень стосовно позову не має, розгляд справи просить провести за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу- Бондар І.М. в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з цим направлені пояснення, копія виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено. У своїх поясненнях Бондар І.М. вказує, що стягувачем (відповідачем) надано необхідні документи, за умови надання яких може бути вчинено виконавчий напис, а тому підстави для його скасування відсутні. У зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши позивача та її представника,дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 17.09.2008року між позивачем та відповідачем підписано заяву позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.(а.с.5)

12.07.2017року за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 6616 про стягнення з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 23684,28 грн. за кредитним договором № NKXRRX 14601382 від 17.09.2008р. на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,а всього з урахуванням витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису 26684,28грн.(а.с.8)

17.01.2018 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження у Миколаївському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області . В ході даного виконавчого провадження №55546593 звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 (а.с.6)

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень в копіях документів наданих нотаріусом Бондар І.М.відсутні.

В той же час письмові вимоги від 23.06.2017року позивачеві відправлені 05.07.2017року, а виконавчий напис вчинено 12.07.2017, тобто нотаріусом не додержано тридцяти денний термін для вчинення виконавчого напису. Одночасно в матеріалах справи відсутня інформація отримання або неотримання вказаних вимог.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Як вбачається з матеріалів справи,а саме письмової вимоги про усунення порушень Банк користуючись своїм правом на повернення кредиту за вимогою,вимагає від позивачки ОСОБА_1 виконання всіх боргових зобов'язань за кредитним договором та сплатити суму боргу,яка складає 24184грн.,а відповідно до виконавчого напису від 12.07.2017 року сума боргу складає 23684.28грн.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, 23.05.2014 року Миколаївським районним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 43445536, на підставі виданого 11.04.2014року Бабушкінським райсудом м.Дніпропетровська виконавчого листа № 200/17529/13-ц, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № NKXRRX 14601382 від 17.09.2008р станом на 22.08.2013року у розмірі 20978,09грн.,суми витрат пов'язаних з розглядом справи у третейському суді в розмірі 500грн.,а також повернення судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа у сумі 229 грн.40коп. (а.с.11)

В ході даного виконавчого провадження №43445536 було звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 (а.с.144)

Отже, розглядаючи справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості суд досліджував факт невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором № NKXRRX 14601382 від 17.09.2008р станом на 22.08.2013року.

Разом з тим, за наявності вищезазначеного виконавчого провадження, приватний нотаріус Бондар І.М. вчинив оскаржуваний виконавчий напис, відповідно до якого задовольнив вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 17.09.2008 по 14.06.2017роки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15, згідно з якою та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за значеним кредитним договором, спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника.

Отже, на час вчинення нотаріусом виконавчого напису 12.07.2017року відкрито виконавче провадження з приводу спору між банком та позивачем про стягнення кредиторської заборгованості, що спростовує безспірність такої заборгованості позивача.

Крім того, суд бере до уваги, що виконавчий напис вчинено за договором, за яким вже було стягнуто заборгованість станом на 22.08.2013 року, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, і рішенням суду, і виконавчим написом нотаріуса з ОСОБА_1 стягнуто по 22.08.2013 року заборгованість за кредитним договором, у тому числі тіло кредиту (однакове) та інші складові заборгованості, розмір яких у виконавчому написі більший, оскільки період, за який стягнута заборгованість, більший.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про скасування виконавчого напису нотаріуса, оскільки на час його вчинення існувало виконавче провадження,щодо стягнення кредитної заборгованості з позивача, котре вже перебувало на виконанні.

При цьому, суд бере до уваги, що метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Разом з тим, станом на час вчинення ним виконавчого напису вже існував вирішений судом по суті спір щодо даної заборгованості.

Вказані обставини спростовують безспірність заборгованості боржника.

Також нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

На час звернення банку до нотаріальної контори сплив строк позовної давності.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Згідно з п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Оскаржуваний виконавчий напис не підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, так як нотаріусом проведено стягнення суми пені за період з 17.09.2008року по 14.06.2017року, при встановленому ст. 258 ЦК України строку позовної давності в один рік.

Крім того, відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Стягуючи з ОСОБА_1 штраф та пеню, приватний нотаріус у порушення вказаних положень закону належним чином не перевірив надані банком документи, не перевірив чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, стягуючи заборгованість, нотаріус не звернув уваги на безпідставність включення банком до розміру заборгованості штрафу та пені за одне й теж порушення кредитних зобов'язань.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Встановлено,що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1409, 60 грн. При цьому, в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що у зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.256,257,261,265 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273,274,279 ЦПК суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»та Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню-задовольнити. Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 12.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №6616 щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 26684,28грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (, адреса: 01001 м. Київ вул. Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1,зареєстрованої АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704,80грн.

Стягнути з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (юридична адреса 54036 вул.Очаківська,142 м.Миколаїв ) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1,зареєстрованої АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704,80грн

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції -Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський

08.04.2019