КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 755/21709/15-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Яровенко Н.О.

09 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.,

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву та просив, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №755/21709/15-ц, виданий 09.02.2018 Дніпровським районним судом м. Києва по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також ОСОБА_1 подав до суду заяву про зупинення виконання за виконавчим листом, виданого 09.02.2018 Дніпровським районним судом м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року заяву задоволено. Зупинено виконання за виконавчим листом 755/21709/15-ц, виданий 09 лютого 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором кредиту № 10-29/2979 від 08 лютого 2008 року (додаткова угода № 1 від 10 квітня 2007 року) у розмірі 70 301 доларів США 22 центи, що за курсом НБУ станом на 03 листопада 2015 року становить 1 617 997 гривень 81 копійка та судовий збір у розмірі 24 269 гривень 97 копійок, а всього 1 642 267 (один мільйон шістсот сорок дві тисячі двісті шістдесят сім) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, грубим порушенням норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що виконавчі листи видані відповідно до вимог ст. 431 ЦПК України та п.п. 17, 17.1 Перехідних положень ЦПК України, заборгованість не погашено, а тому відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2351/2019
Сторони справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності сторін справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про зупинення виконання за виконавчим листом, суд першої інстанції враховував, що заявником оспорюється правильність видачі виконавчого листа та з метою недопущення порушення його прав у виконавчому провадженні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи свідчать, що у червні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву та просив, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №755/21709/15-ц, виданий 09.02.2018 Дніпровським районним судом м. Києва по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що заявником оскаржується правильність видачі виконавчого листа, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення виконання за виконавчим документом до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, зупинення стягнення за виконавчим документом має наслідком зупинення виконавчого провадження, що охоплює вимогу заявника.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені врішенні у справі «РуїсТоріхапротиІспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11.04.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

Н.В.Поліщук