Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з'явилася,

відповідач ОСОБА_2 - не з'явився,

третя особа: не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації Сумської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, звертаючись до суду, просила позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, що був між ними розірваний 14 вересня 2018 року, вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач виховує доньку самостійно, відповідач не приймає жодної участі у вихованні доньки, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, та не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання. 02 серпня 2018 року відповідачем було написано нотаріальну заяву, посвідченим нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П., де відповідачем зазначено, що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, подав відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свій відзив тим, що 31 серпня 2016 року був укладений шлюб з ОСОБА_1. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3. З моменту народження дитини сімейне життя з ОСОБА_1 не склалося і шлюбні відносини фактично припинилися, спільне господарство починаючи з січня 2017 року не ведуть, з квітня 2017 року малолітня донька, яка є інвалідом дитинства, проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 не має можливості і бажання в подальшому виконувати батьківські обов'язки відносно громадянки України ОСОБА_3, тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, та підтвердив, що ним дійсно підписано нотаріальну заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П.

Третя особа - Орган опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації Сумської області, в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Судом встановлено, що з 31 серпня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3 від 31 серпня 2016 року виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася ОСОБА_3, батьками дитини записані: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, що підтверджується повторним Свідоцтвом про народження, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с.8)

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_4, видане на прізвище ОСОБА_1, на дитину-інваліда з дитинства від 10 листопада 2015 року, ОСОБА_3 є дитиною інвалідом з дитинства, у свою чергу вищезазначений документ дійсний до 30 вересня 2020 року. (а.с.9)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_5 дівоче прізвище на «ОСОБА_1». (а.с. 12)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 (дві тисячі п'ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на утримання дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 15 листопада 2017 року і до 29 травня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в сумі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп. (а.с. 10-11)

10 серпня 2018 року ОСОБА_2, підписано заяву у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, про те що, громадянин ОСОБА_2, заявляє, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. З квітня 2017 року він не займається вихованням та розвитком ОСОБА_3, не має можливості і бажання в подальшому виконувати батьківські обов'язки. (а.с. 13)

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що підтвердив згоду на позбавлення батьківських його прав, відносно доньки. ОСОБА_5, мати дитини пояснила, що батько дитини фактично протягом останніх двох років не займається вихованням доньки, не цікавиться станом здоров'я дитини, не надає матеріальної допомоги. (а.с.14)

Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Як з'ясовано судом, після припинення сімейно-шлюбних стосунків малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, батько дитини самоусунувся від виховання дитини, не дбає про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи зі змісту п. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Крім того, згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає доведеними підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 121, 122, 125, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ст. ст. 2, 4, 10, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації Сумської області про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Києва, громадянка України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я