РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1,заінтересована особа ОСОБА_2,про встановлення факту,що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3,який має юридичне значення для отримання спадщини за заповітом.

В заяві зазначає,що його матері ОСОБА_3на праві власності належало 43/100 частини житлового будинку,розташованого за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26.

27.08.2003 р.ОСОБА_3склала заповіт,яким все своє майно заповіла заявнику ОСОБА_1

15.12.2004 р.на підставі договору довічного утримання,ОСОБА_3передала у власність заявника ОСОБА_1належні їй 43/100 частини житлового будинку,розташованого за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26 на земельній ділянці площею 1135 кв.м.,право власності заявника на зазначене майно зареєстровано в ОП ЗМБТІ 06.01.2005 р.

До часу смерті спадкодавця ОСОБА_3,заявник мешкав разом з нею за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26 ,забезпечував її одягом,харчуванням,доглядом,іншою необхідною допомогою.

20.06.2015 р.ОСОБА_3померла.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3заявник в порядку нотаріальної процедури не звертався,оскільки вважав,що 43/100 частини житлового будинку,розташованого за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26,були єдиним майном померлої,та спадщини після її смерті немає.

На теперішній час заявнику стало відомо,що після смерті ОСОБА_3наявне спадкове майно,до складу якого входить 43/100 частини земельної ділянки кадастровий номер :07:003:0053,розташованої за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26,що належали спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку НЖ № 459025 від 10.05.2011 р.

Посилаючись на те,що встановлення юридичного факту постійного проживання з померлою ОСОБА_3І.є необхідним для оформлення спадкових прав,спір про право відсутній,ОСОБА_1просить суд встановити факт постійного проживання разом з ОСОБА_3,яка померла 20.06.2015 р.,на день її смерті,за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26.

В судове засідання представник заявника надав письмову заяву,в якій просить задовольнити вимоги з викладених вище підстав та розглянути справу без його участі.

Від заінтересованої особи до суду заяв по суті справи не надходило.

Відповідно до ст.223 ЦПК України суд ухвалює рішення без участі заявника та представника заінтересованої особи.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3на праві власності належало 43/100 частини житлового будинку,розташованого за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26,за цією ж адресою вона була зареєстрована та мешкала на день смерті 20.06.2015 р..

27.08.2003 р.ОСОБА_3склала заповіт,яким все своє майно заповіла заявнику ОСОБА_1

15.12.2004 р.на підставі договору довічного утримання,ОСОБА_3передала у власність заявника ОСОБА_1належні їй 43/100 частини житлового будинку,розташованого за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26 на земельній ділянці площею 1135 кв.м.,право власності заявника на зазначене майно зареєстровано в ОП ЗМБТІ 06.01.2005 р.

На підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку НЖ № 459025 від 10.05.2011 р.,ОСОБА_3на праві власності належало 43/100 частини земельної ділянки кадастровий номер :07:003:0053,розташованої за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26.

20.06.2015 р.ОСОБА_3померла,відкрилася спадщина за заповітом від 27.08.2003 р.,спадкоємцем якої є визначена у заповіті особа ОСОБА_1

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як передбачено ст.1296 ч.1 ЦК України,спадкоємець,який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину,тобто документально оформити право власності на спадкове майно.

Для того,щоб спадкоємець вважався таким,що прийняв спадщину,необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини,що розцінюється законом як встановлення факту,що має юридичне значення.

Згідно з п.4.10 п.4 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям,які прийняли спадщину,строком не обмежена,тобто спадкоємець,який прийняв спадщину,може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку,встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

З матеріалів справи встановлено,що після смерті ОСОБА_3спадкоємці із заявами про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не звертались,спадкова справа не заводилась,з чого слідує висновок,що ОСОБА_1як спадкоємець за заповітом ОСОБА_3від спадщини в установленому законом порядку не відмовився.

Заявник зазначив у заяві,та цього не спростовувала заінтересована особа ОСОБА_2,що ОСОБА_1як на день смерті ОСОБА_3проживав разом із спадкодавцем,здійснював за нею догляд,так і на теперішній час мешкає за адресою вказаного вище будинку,водночас,згідно відомостей паспорту,зареєстрований за іншою адресою АДРЕСА_1.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1зі спадкодавцем ОСОБА_3 по день її смерті 20.06.2015 р.,що було обумовлено,в тому числі, і необхідністю здійснення за нею постійного догляду, встановлення цього факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи,якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки заявник не може документально підтвердити факт постійного проживання із померлою ОСОБА_3,від якого залежить реалізація його права на отримання спадщини за заповітом після її смерті,як він про це зазначив у заяві,він обґрунтовано звернувся до суду із вказаною заявою окремого провадження,оскільки спору про право на час розгляду заяви не встановлено.

На підставі ст.4,12,13,76,81,258,259,265,315,319,353,355 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України,з ОСОБА_3,РНОКПП НОМЕР_2, яка померла 20.06.2015 р.за адресою м.Запоріжжя,вул.Академіка Павлова 26,на день її смерті 20.06.2015 р.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко