КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22ц/824/6029/19 Головуючий у 1 інстанції -Селезньова Т.В.
Унік.№361/5809/18 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №112» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №112» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №112» (далі - ТОВ «Мостобудівельний загін №112») і просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 50.967,52 грн., яка мала місце на день його звільнення з роботи - 17.07.2018 року, а також, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 37.487,50 грн.

Позивач зазначав, що в період з 02.07.2007 року по 08.10.2017 року він був працевлаштований у відповідача на посаді провідного інженера і звільнився з роботи за власним бажанням /а.с.27-28/.

Оскільки в день звільнення йому не була виплачена заробітна плата у сумі 50.967,52 грн., звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року позов задоволено частково /а.с.126-129/.

Судовим рішенням стягнуто з відповідача ТОВ «Мостобудівельний загін №112» на користь позивача ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 41.867,52грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 36.852,97 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на день звільнення позивача з роботи мала місце заборгованість по заробітній платі.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Мостобудівельний загін №112», посилаючись на ст.ст.116,117 КЗпП, просить змінити рішення, зменшивши розмір стягнутого середнього заробітку до 30.403,71 грн., з урахуванням того, в ході розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем добровільно було частково погашено заборгованість по заробітній платі, а тому, на відповідний відсоток повинен бути зменшений і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що за розрахунком позивача становить 30.403,71 грн., а не 36.852,97 грн., як визначив суд.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 був працевлаштований у відповідача ТОВ «Мостобудівельний загін №112» з 02.07.2007 року на посаді провідного інженера і звільнився з роботи за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП з 08.10.2017 року /а.с.27-28/.

Як встановлено судом, на день звільнення позивача з роботи, заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем становила 50.967,52 грн., що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Визнавши факт невиплати позивачу заборгованої заробітної плати у сумі 50.967,52 грн., відповідач ТОВ «Мостобудівельний загін №112» двічі сплатив позивачу частково заборгованість: 22.10.2018 року у сумі 5.000 грн., та 16.01.2019 року у сумі 4.100 грн.

Відповідач в суді апеляційної інстанції не заперечував щодо наявності у підприємства заборгованості перед позивачем по заробітній платі, а також не заперечував свою відповідальність по сплаті на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті.

Як слідує із рішення суду першої інстанції, і це не оскаржується, що вимоги позивача про стягнення заборгованої заробітної плати у сумі 41.867,52 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, а винним у виникненні заборгованості по заробітній платі позивачу, та невиплаті йому цієї заборгованості при звільненні - є відповідач ТОВ «Мостобудівельний загін №112».

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирахувано середньомісячний заробіток позивача за два останні місяці перед звільненням у розмірі 3.460 грн., а одноденний заробіток складає 160,93 грн., що сторонами не заперечується.

Відповідно, судом першої інстанції правильно вирахувано середній заробіток за час затримку розрахунку при звільненні за 229 днів затримки, який склав, за період з 09.10.2017 року по 10.09.2018 року, у сумі 36.852,97грн.

Таким чином, рішення суду ухвалене з дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника ТОВ «Мостобудівельний загін №112» щодо зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 36.852,97грн. до 30.403,71 грн. з посиланням на те, що відповідач добровільно частково погасив заборгованість по заробітній платі, а тому, на думку скаржника, стягнення суми середнього заробітку за час затримки, підлягає у пропорційному відношенні заборгованої заробітної плати до середнього заробітку.

Колегія суддів виходить з того, що часткове, у сумі 9.100 грн., погашення відповідачем заборгованості по заробітній платі було здійснене після звернення позивача до суду з цим позовом і відкриття провадження.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, надані позивачем розрахунки, колегія суддів вважає за можливе визначити суму середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, який зазначений позивачем у позовній заяві.

При визначенні розміру стягнутих сум суд першої інстанції взяв до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати до звернення позивача з цим позовом до суду.

Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки з вини роботодавця належить звільненому працівникові сум у строки, визначені 116 КЗпП України залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв»язку із його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України (постанова Верховного Суду України від 27.04.2016 року №6-113цс16).

Отже, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку здійснюється відповідно до вимог працівника у сумі, яка вирахувана на день звільнення працівника, а зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку є правом суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №112» відхилити, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді