Постанова

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 127/1149/17-ц

провадження № 61-21375св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

третя особа - Вінницька районна державна нотаріальна контора

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2017 року у складі судді Венгрин О. О. та постанову апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду позовом, у якому просила встановити факт постійного її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_1 та встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її рідна тітка ОСОБА_9, якій належав житловий будинок на АДРЕСА_2.

12 травня 2016 року вона (позивач) звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті тітки, проте у його видачі їй відмовлено у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю доказів, які підтверджують факт її постійного проживання зі спадкодавцем.

Зазначала, що з 2004 року і до смерті ОСОБА_9 постійно проживала разом із нею (позивачем) у квартирі АДРЕСА_1, вони спільно вели господарство, разом утримували житло. Факт смерті ОСОБА_9 зареєстрований за місцем її (позивача) проживання, на поховання тітки вона витратила власні кошти.

Посилаючись на те, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини їй потрібно для оформлення спадщини після смерті тітки, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, суди не врахували всі наявні у матеріалах справи докази, не звернули увагу на те, що довідки виконавчого комітету Некрасівської сільської ради за своїм змістом є суперечливими, не взяли до уваги пояснення свідків, які є її (позивача) сусідами.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_10 подали відзив, у якому просять залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_4 та залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Вінницька районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини та витребувано її з Вінницького міського суду Вінницької області.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди попередніх інстанцій установили, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є тіткою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Спадщину після її смерті шляхом подання заяв до Вінницької районної державної нотаріальної контори прийняли ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, як спадкоємці за законом, і ОСОБА_5, як спадкоємець за заповітом. Місце проживання спадкодавця ОСОБА_9 у заявах про прийняття спадщини зазначено на АДРЕСА_2

12 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_11

Листом від 16 травня 2016 року нотаріальна контора повідомила, що строк подання заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 сплинув 10 листопада 2012 року. Оскільки ОСОБА_4 такої заяви не подавала, їй роз'яснено право звернутись до суду з позовом про продовження строку на подачу заяви про прийняття спадщини або про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи Управління державної міграційної служби у Вінницькій області від 30 травня 2013 року, ОСОБА_9 була зареєстрована АДРЕСА_2.

Відповідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі від 17 листопада 2016 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована АДРЕСА_2, з 01 січня 2004 року до 31 травня 2012 року перебувала на обліку та отримувала пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькому районі через поштове відділення зв'язку № 23255 у селі Некрасове.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Некрасовської сільської ради від 27 червня 2017 року ОСОБА_9 у період з 01 квітня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 роки була зареєстрована та проживала АДРЕСА_2, проживала одиноко. Померла у квартирі племінниці за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 року № 190, виданого комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» факт смерті ОСОБА_9 засвідчений у квартирі АДРЕСА_1, адреса місця проживання останньої вказана на АДРЕСА_2

Згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації від 10 травня 2017 року № 2281 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала на АДРЕСА_2, зверталась до управління із заявами про призначення субсидії на придбання твердого палива протягом 2007-2012 років.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування рішення апеляційного суду.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні норми закріплені й у статті 81 ЦПК України (у редакції на час розгляду справи апеляційним судом).

Встановивши, що ОСОБА_4 не довела, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі спадкоємцем, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову їй у позові.

Сам по собі факт смерті ОСОБА_9 у місті Вінниці за місцем проживання ОСОБА_4 не свідчить про її постійне проживання за цією адресою з 2004 року до 2012 року.

Аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів, зокрема, їх належності та допустимості, переваги одних доказів над іншими, показань свідків та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у редакції, що діяла на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2017 року та постанови апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат