ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/2338/18

провадження № 22-ц/4809/726/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідач - ОСОБА_5;

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2019 року у складі судді Українського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15.55 годині в мережі інтернет на сторінці загальнодоступної групи «ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі facebook на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3. Com опублікував статтю «В Знам'янці чиновники не можуть допомогти отримати свої гроші людині з інвалідністю» за текстом:

«Я звертаюсь до вас, може ви зможете мені допомогти відновити справедливість, бо наразі вже опускаються руки. Моя розповідь про те, як неможливо, на жаль простій людині, без зв'язків в і нашій Державі побороти кругову поруку. Ніякіх змін на краще не відбувається і довести правду і дуже важко особливо в нашому провінційному місті, де всі пов'язані з залізницею, знають одне і одного.

Я рік відпрацювала в БМЕУ пат «Укрзалізниця» Охоронцем без оформлення трудового договору, юрисконсульт пояснював, що це тимчасово - треба потерпіти, згодом візьмуть в штат, по 240 годин на місяць, із зарплатою нижче мінімального розміру, а згодом, в пенсійному і довідалась, що я не рік відпрацювала, а значно менше.

Виконувала всі доручення, жодного зауваження за рік, цінувала роботу, бо дуже важко знайти іншу та ще інваліду з обмеженими фізичними навантаженнями. Але коли почали набирати людей в штат, на моє місце взяли знайомого, а мені пояснили, що попереджати не зобов'язані, так як я працювала за ЦПД, а на моє місце можуть взяти будь-кого, хоч і за гарні очі, що вони і зробили. Зі скаргою я вимушено звернулась до Держпраці в Кірвоградськой обл. та ДФС, щоб отримати хоч якусь дію мені знадобилось майже 3 місяці вони спромоглись на превірку, але лише за однин місяць, а не за рік.

Прислали мені припис, що встановлено порушення вимог ст 24 КЗпП України і приписали в подальшому дотримуватись цієї статті. Це як знущання! Згодом я таки змусила зверненями подати до суду, але вони мене даже не допустили до розгляду, бо не заявили не свідком, не потерпілою. Знову визнали порушення, але так як нікому не заподіянно шкоду - то немає і відповідальності, це при тому, що я наполягала про стягнення недоотриманої зарплати та обов'язкових платежів до бюджету. Змушена була звернутися до поліції.

З заявою про вчинення кримінального правопорушення ч.1 ст.172 КК України, грубе порушення угоди про працю ч.1 ст.173. З 23 листопада 2017 р. Відомості внесені до ЄРДР, досудове розслідування майже завершенно, зібрані докази, зроблена експертиза, але знову мені не вдається побороти кругову поруку. Як сказали мої попередні працедавці, "щоб я вже вгамувалась", бо в мене нічого не вийде, вони зівсіма домовлятся. Я й сама це відчуваю і на свої очі бачила, як комфортно вони себе почували в суді.

На кожному кроці мені доводится долати їхній супротив, саботаж чи повну бездіяльність. За допомогою скласти позовну заяву, щоб нарешті передати діло до суду я звернулась до Знам'янського бюро правової допомоги ще 18.06 2018 року начальник ОСОБА_4 почав пояснювати, що я лише марную свій час та нерви, ну доб'юсь я якісь 3000 гривен, що у нас даже презедентів звільняють незаконно, це він про ОСОБА_10. Уявляєте? Я таки наполягла, але від цього нічого не змінилосься. Мене просто ігнорують, або ще гірше, знущаються! Я написала заяву на заміну адвоката якого мені надали, бо час плине, а нічого не відбувається, крім зауваження, що я сама підписувала ці договора, значить погоджувалась, зразу підтвердив свою упередженність. Я змушена була їх підписувати, щоб отримати хоч якісь кошти бо на пенсію інваліда в 1 450 гривень вижити дуже важко, а закон порушувати керівництво БМЄУ- ніхто не змушував.

Призначений Адвокат ОСОБА_7 за весь час він лише сфотографував мною зібрані документи на телефон і все. Коли я звернулась з заявою, надати мені письмовий звіт про договору правової допомоги він звісно відмовився, заяву не взяв, бо зрозуміло що нічим, повна безкарна бездіяльність. Звернулась до начальника ОСОБА_4 мені почав пояснювати телефоном директору Олександрійського місцевого центру з безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_8 що сама не знаю, що я хочу скандальна баба адвоката хочу замінити бо все мені не так, хоча він читав, що я за два місяці через бездіяльність наданого мені адвоката не отримала якісних консультацій і роз?яснень, він на жодну призначену зустріч не зявився, позовну заяву на моє прохання так і не склав.

Я не можу зрозуміти в чому суть работи Держпраці, ДФС, безоплатної допомоги, якщо кожен на своєму місці не виявляє бажання допомогти, адекватно відреагувати на порушення».

Просив визнати недостовірною та такою, що порушує його немайнові права згадану інформацію в частині «За допомогою скласти позовну заяву, щоб нарешті передати діло до суду я звернулась до Знам'янського бюро правової допомоги ще 18.06 2018 року начальник ОСОБА_4 почав пояснювати, що я лише марную свій час та нерви, ну доб'юсь я якісь 3000 гривен, що у нас даже президентів звільняють незаконно, це він про ОСОБА_10. Уявляєте? Я таки наполягла, але від цього нічого не змінилося. Мене просто ігнорують або ще гірше, знущаються!..»,«...Коли я звернулась з заявою, надати мені письмовий звіт про виконання договору правової допомоги він звісно відмовився, заяву не взяв, бо зрозуміло, що звітувати нічим, повна безкарна бездіяльність. Звернулась до начальника ОСОБА_4 він при мені почав пояснювати телефоном директору Олександрійського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_8 що сама не знаю, що я хочу скандальна баба адвоката хочу замінити бо все мені не так, хоча він читав, що я за два місяця через бездіяльність наданого мені адвоката не отримала якісних консультацій і роз'яснень, він на жодну призначену зустріч не з'явився, позовну заяву на моє прохання так і не склав» та зобов'язати ОСОБА_5, протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати її, шляхом розміщення на зазначеному веб-сайті вступної та резолютивної частини рішення суду під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» «Поширена інформації у вигляді статті ОСОБА_5 під назвою «В Знам'янці чиновники не можуть допомогти отримати свої гроші людині з інвалідністю» є недостовірною».

Згадана інформація, на думку позивача, є недостовірною та негативною, оскільки в ній стверджувалося про порушення ним як заступником начальника відділу «Знам'янське бюро правової допомоги» Олександрійського місцевого центру безоплатної вторинної правової допомоги норм чинного законодавства, що створює враження про нього як некомпетентного працівника та руйнує оцінку його людських, ділових та професійних якостей.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2019 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення районний суд дійшов висновку, що висловлювання, викладені в статті «В Знам'янці чиновники не можуть допомогти отримати свої гроші людині з інвалідністю», які позивач просить спростувати, становлять основу права на свободу вираження поглядів та захищені на рівні національного законодавства та Конституції України, незважаючи на негативну реакцію публічної особи, стосовно якої вони поширені, а тому дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, як незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Позивач зазначає, що суд не встановив чи мали місце факти викладені відносно нього в мережі інтернет; чи були з його боку, як особи, яка займає посаду начальника відділу «Знам'янське бюро правової допомоги» Олександрійського місцевого центру безоплатної вторинної правової допомоги допущені порушення прав третьої особи ОСОБА_6 і які настали наслідки для неї в результаті виконання ним своїх обов?язків. На його думку, суд не розглянув його позовні вимоги в повному обсязі та не надав належної оцінки зазначеним фактам.

Крім того, вважає, що відповідач ОСОБА_5 є належним відповідачем у справі, оскільки він як і третя особа ОСОБА_6 не заперечували та не оспорювали своє авторство в суді першої інстанції, а тому немає потреби залучення до участі у справі власника веб-сайта, на якому відповідач розмістив недостовірну інформацію.

Суд помилково зазначив, що ОСОБА_6, не отримавши письмового звіту про виконання доручення, звернулася до сайту «Електронна книга скарг України».

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, яким в повному обсязі з?ясовані обставини справи, права та обов?язки сторін, а аргументи позивача зводяться до фактичної переоцінки доказів.

Просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

18 червня 2018 ОСОБА_9 звернулася до Знам'янського бюро правової допомоги Олександрійського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги для складання процесуальних документів та представництва інтересів як потерпілої у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 23.11.2017 за № 0002307.

ОСОБА_4, за посадою, є заступником начальника відділу Знам'янського бюро правової допомоги Олександрійського місцевого центру безоплатної вторинної правової допомоги, про що 01.01.2017 видане свідоцтво серія НОМЕР_1.

Наказом № 602 від 22.06.2018 доручено надати таку допомогу ОСОБА_6 та призначити адвоката.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 була незадоволена якістю надання їй правової допомоги, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15.55 годині, її син, відповідач ОСОБА_5 розмістив в мережі інтернет на сторінці загальнодоступної групи «ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі facebook на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 публікацію під назвою «В Знам'янці чиновники не можуть допомогти отримати свої гроші людині з інвалідністю», де, в тому числі, містилась наступна інформація: «... За допомогою скласти позовну заяву, щоб нарешті передати діло до суду я звернулась до Знам'янського бюро правової допомоги ще 18.06 2018 року начальник ОСОБА_4 почав пояснювати, що я лише марную свій час та нерви, ну доб'юсь я якісь 3000 гривен, що у нас даже президентів звільняють незаконно, це він про ОСОБА_10. Уявляєте? Я таки наполягла, але від цього нічого не змінилося. Мене просто ігнорують або ще гірше, знущаються!..», «...Коли я звернулась з заявою, надати мені письмовий звіт про виконання договору правової допомоги він звісно відмовився, заяву не взяв, бо зрозуміло Що звітувати нічим, повна безкарна бездіяльність. Звернулась до начальника ОСОБА_4 він при мені почав пояснювати телефоном директору Олександрійського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_8 що сама не знаю, що я хочу скандальна баба адвоката хочу замінити бо все мені не так, хоча він читав, що я за два місяця через бездіяльність наданого мені адвоката не отримала якісних консультацій і роз'яснень, він на жодну призначену зустріч не з'явився, позовну заяву на моє прохання так і не склав...».

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (частина друга статті 299 ЦК України).

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_4 посилався на те, що вищевказана інформація є недостовірною, неправдивою і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, у зв'язку з чим підлягає спростуванню.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У пунктах 18, 19 зазначеної вище постанови Пленуму роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Аналізуючи зміст статті, яку відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15.55 годині опублікував в мережі інтернет на сторінці загальнодоступної групи «ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі facebook на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3, колегія суддів приходить до висновку, що висловлювання: - «За допомогою скласти позовну заяву, щоб нарешті передати діло до суду я звернулась до Знам'янського бюро правової допомоги ще 18.06 2018 року начальник ОСОБА_4 почав пояснювати, що я лише марную свій час та нерви, ну доб'юсь я якісь 3000 гривен, що у нас даже президентів звільняють незаконно, це він про ОСОБА_10. Уявляєте? Я таки наполягла, але від цього нічого не змінилося. Мене просто ігнорують або ще гірше, знущаються!..»,«...Коли я звернулась з заявою, надати мені письмовий звіт про виконання договору правової допомоги він звісно відмовився, заяву не взяв, бо зрозуміло, що звітувати нічим, повна безкарна бездіяльність. Звернулась до начальника ОСОБА_4 він при мені почав пояснювати телефоном директору Олександрійського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_8 що сама не знаю, що я хочу скандальна баба адвоката хочу замінити бо все мені не так, хоча він читав, що я за два місяця через бездіяльність наданого мені адвоката не отримала якісних консультацій і роз'яснень, він на жодну призначену зустріч не з'явився, позовну заяву на моє прохання так і не склав» є вираженням суб'єктивної думки ОСОБА_6

У справі ОСОБА_11, яка стосувалася Об'єднаного Королівства, Європейський суд з прав людини, у грудні 1976 року, вирішив, що заборона, накладена британською владою на книгу «Маленький червоний підручник» силою Закону про непристойні публікації, знаходиться в згоді із статтею 10, §2, де йдеться про захист моралі. У рішенні - як і в наступному рішенні в справі «Санді Таймс» - Суд підкреслив важливість свободи висловлювань в демократичному суспільстві: «Свобода висловлювань є однією з необхідних засад такого суспільства, однією з найважливіших умов для прогресу і для розвитку кожної людини. Згідно з параграфом 2 статті 10, вона стосується не тільки «інформації» або «ідей», які сприймаються доброзичливо або вважаються необразливими чи байдужими, але й таких, які ображають, шокують або непокоять державу чи частину її населення. Такими є вимоги плюралізму, терпимості та відкритості, без яких немає демократичного суспільства» [53].

Дійсно, поширена інформація у мережі Інтернет сприймається як певна критика методів діяльності позивача, яка певним чином є для нього образливою, але, водночас, є прийнятною в демократичному суспільстві, в якому громадянин має право висловити свою думку щодо діяльності державної установи та її посадових осіб, при цьому, вона носить характер оціночних суджень, які не підлягають спростуванню, що виключає можливість доведення їх правдивості.

У зв'язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права не ґрунтуються на доказах та законі.

Інші твердження апеляційної скарги, які в основному зводяться до викладу позовних вимог та цитування норм матеріального права, були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання недостовірною та такою, що принижує його честь і гідність та ділову репутацію.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і тому, згідно положень ч.1 ст. 375 ЦПК України, зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2019 року

Головуючий суддя А. М. Головань

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко