Справа № 303/1367/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 травня 2018 року, ухваленого суддею Пак М.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №Б/Н від 21 листопада 2011 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 20 листопада 2013 року, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви, Позичальник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_3, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.uaякі разом із заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 20 листопада 2013 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору. 22 лютого 2016 року позичальник ОСОБА_2 - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 лютого 2016 року. Так, після смерті ОСОБА_2, його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 22 лютого 2016 року по 22 серпня 2016 року. ОСОБА_3 відомо, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1. Тому, на виконання вимог Закону, ОСОБА_3 28 січня 2017 року була направлена претензія кредитора до Мукачівської державної нотаріальної контори, а 24 січня 2017 року, позивачем було отримано відповідь з нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ ПриватБанк. Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого Позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за кредитним договором №Б/Н від 21 листопада 2011 року становить - 69326,79 грн., яка складається з наступного : 18000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 51326,79 грн. - заборгованість за відсотками; а заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 20 листопада 2013 року становить - 7622,65 грн., яка складається з наступного : 1812,39 грн. - заборгованість за кредитом; 1914,28 грн. - заборгованість за відсотками; 1542,51 грн. - заборгованість з комісії; 2353,47 грн. - заборгованість з пені. У свою чергу, з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статтей 1281, 1282 ЦК України, позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та відповідача направлялись претензії кредитора, які не були задоволені. Тому на підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 69326,79 грн. за кредитним договором №Б/Н від 21 листопада 2011 року та 7622,65 грн. заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 20 листопада 2013 року, а також судовий збір по справі у розмірі 1762 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що позивачем не подано доказів і не доведено, що відповідач прийняв спадщину за померлим позичальником та неправомірно відмовив у заявленому позові.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не подано до суду жодних письмових підтверджень, що ОСОБА_1, разом з померлим ОСОБА_2 проживав за однією адресою і тим самим фактично прийняв спадщину.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 21 листопада 2011 року було укладено кредитний договір за №б/н з ПАТ КБ ПриватБанк та отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

В подальшому, ОСОБА_2 - 20 листопада 2013 року підписав заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої приєднався до Умов та правил надання банківських послуг та ОСОБА_3.

У заяві ОСОБА_2 вказано, що він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Свою згоду з Умовами та Правилами та ОСОБА_2 висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав.

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 30 вересня 2017 року згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 21 листопада 2011 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 69326,79 грн., з яких: 18000 грн. - тіло кредиту; 51326,79 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками, а згідно розрахунку заборгованості за договором № Б/Н від 20 листопада 2013 року у ОСОБА_2 станом на 01 листопада 2017 року, виникла заборгованість у розмірі 7622,65 грн., з яких: 1812,39 грн. - заборгованість за кредитом; 1914,28 грн. - заборгованість за відсотками; 1542,51 грн. - заборгованість з комісії; 2353,47 грн. - заборгованість з пені.

22 лютого 2016 року позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до відповіді Мукачівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 27 грудня 2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер - 22 лютого 2016 року, була заведена нотаріальною конторою за заявою кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» за №240/2016 року, а спадкоємці після смерті ОСОБА_2 станом на 27 грудня 2016 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадини не звертались.

Обгрунтовуючи заявлений позов, Банк вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину за ОСОБА_2, з посиланням на додані копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена адреса: м.Мукачево, вул.Петефі,буд.2кв.58.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, яки обраховується з моменту її відкриття.

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Апеляційний суд вважає помилковим посилання позивача в обґрунтування позову на прийняття відповідачем ОСОБА_1 спадщини за померлим ОСОБА_2 на відмітку в його паспорті щодо реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки законодавець повязує прийняття спадщини особою саме з фактом постійного проживання з спадкодавцем, а не реєстрацією місця проживання.

Апеляційний суд констатує, що відмітка в паспорті про реєстрацію місця проживання не є безумовним свідченням постійного проживання особи за такою адресою, як про це вказує позивач.

В даному випадку, ОСОБА_3 при поданні позову до суду в додатках до нього подано копії паспорту позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1.

Однак, належних та допустимих доказів про те, що відповідач ОСОБА_1 на момент смерті позичальника ОСОБА_2 проживав разом з ним матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд першої інстанції з врахуванням вищенаведених обставин правильно встановив, що ОСОБА_3 не подано до суду жодних письмових підтверджень про те, що ОСОБА_1, разом з померлим ОСОБА_2 проживав за вищевказаною адресою і тим самим фактично прийняв спадщину.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: