Справа № 347/1042/18
Провадження № 22-ц/4808/377/19
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду, ухвалене суддею Крилюк М.І. 19 грудня 2018 року в м. Косові у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до укладеного 12.01.2009 року Договору б/н ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Одночасно Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та Правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені по них операції відноситься до обов'язків позичальника.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі. Відповідач же своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.04.2018 року має заборгованість 15965 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 386 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом, 9902 грн. 60 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4440 - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 736 грн. 46 коп. - штраф (процентна складова).

Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, просили суд стягнути з нього вказану суму заборгованості на користь банку.

Рішенням Косівського районного суду від 19 грудня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.01.2009 року в сумі 10289 грн. 26 коп. та 1762 грн. 00 коп. оплаченого судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення незаконне, винесене з порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що ним подавалася до суду заява про застосування строків позовної давності до даних правовідносин, оскільки ще від січня 2010 року банку було відомо про його порушене право, однак з позовом він звернувся тільки в травні 2018 року.

Тому вважає, що суд мав би застосувати строки позовної давності.

На думку апелянта судові засідання з його участю безпідставно відкладалися, а 19 грудня 2018 року справа була розглянута за його відсутності, хоча він подавав клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на вказану дату.

Також зазначає, що по даній справі 28.08.2008 року уже було винесене заочне рішення суду, скасоване за заявою відповідача, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено в повному обсязі, тоді як в даному випадку суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, хоча позивач не подавав жодної заяви чи клопотання про зменшення суми позову.

На підставі наведеного просить рішення Косівського районного суду від 19 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.01.2009 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із Заявою про надання кредиту, у якій вказано, що він ознайомився та погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Також позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку, що підтверджується його особистим підписом у заяві (а.с. 8).

Таким чином, 12.01.2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому назву змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік (2,5% на місяць) на суму залишку заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (номер карти 521424).

Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» пільговий період нарахування процентів встановлено до 55 днів (при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), розмір щомісячних платежів (включаючи оплату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 9).

Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором; у випадку невиконання зобов'язань по Договору, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплаті винагороди банку (а.с. 10-15).

Згідно п. 3.1.1 Умов та Правил строк дії карти вказаний на лицевій стороні карти(місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Строк погашення процентів по кредиту по платіжних картах без встановленого мінімального обов'язкового платежу - щомісячно за попередній місяць. Строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, указаного на платіжній карті (в полі MONTH) (п. 5.4).

Встановлено також, що згідно з розрахунком, представленим представником банку, ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 30.04.2018 року утворилась заборгованість у сумі 15965 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 386 грн. 66 коп. заборгованості за кредитом; 9902 грн. 60 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 4440 грн. - нарахована комісія; 1236 грн. 46 коп. - заборгованість по судових штрафах (а.с. 5-7).

Згідно Довідки АТ КБ «ПриватБанк» термін дії картки НОМЕР_2, наданої ОСОБА_2, - до 12/12.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Однак, банком нараховано відповідачу заборгованість за пенею та штрафом, що значно перевищує суму основного боргу, крім того, на відповідача двічі накладено штрафні санкції за прострочення виконання умов кредитного договору, тому суд прийшов до висновку про відмову в позові в частині стягнення пені та штрафу.

Проте апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року №6-154цс15, а також постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року №385/597/16-ц.

Крім того, в силу дії ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2018 року та 19.12.2018 року відповідач подав до суду заяви про застосування строку позовної давності (а.с. 31, 77).

Згідно наданого представником банку Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12.01.2009 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2, станом на 30.04.2018 року, Виписки по карті НОМЕР_2 за період з 01.01.1999 року по 02.04.2019 року останній платіж відповідачем за кредитним договором було здійснено 24.04.2009 року на суму 150,00 грн. Тобто, саме з цієї дати у кредитора виникло право на пред'явлення позову про стягнення заборгованості, однак банк пред'явив позов лише у травні 2018 року.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі, що є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції зазначених обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому таке рішення не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 19 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який фактично проживає АДРЕСА_2) 2643 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко