Провадження 2/127/5268/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Константинова А.К.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в :

03.12.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна.

Вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю позивач ОСОБА_2 мотивувала тим, що з січня 2003 року по вересень 2018 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3. Вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1, мали спільний бюджет, спільні плани на майбутнє, постійно відпочивали разом і подорожували. Були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки, але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Ніхто із них не перебував у будь-якому іншому шлюбі та між ними склались усталені відносини, що притаманні подружжю. За час проживання однією сім'єю за спільні кошти ними було придбано нерухоме майно, яке було зареєстровано на ОСОБА_3.

З метою вирішення питання про визначення частки у спільному майні позивач ОСОБА_2 просила встановити факт проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2003 року по вересень 2018 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Огородник В.В. вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити. Пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно, як подружжя, проживають 15 років. В 2007 році вони за спільні кошти придбали нерухоме майно: будинок та дві ділянки, несуть витрати на утримання нерухомості. Шлюб офіційно не реєстрували, оскільки не вважали за потрібне. Встановлення даного факту необхідно для виділення частки ОСОБА_2 у спільному майні, тому просив позов задоволити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, через представника ОСОБА_5 надав нотаріально посвідчену заяву, в якій позов визнав, просив вимоги ОСОБА_2 задоволити. Також зазначив, що з січня 2003 року він проживає з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вони пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, зокрема, спільно ведуть господарство, несуть спільні витрати, спільно здійснюють купівлю майна для їх користування. На час їх спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу в іншому шлюбі він не перебував та не перебуває.

Враховуючи вимоги ст.ст. 200, 206, 223 ЦПК України і те, що відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд розглянув справу по суті в підготовчому засіданні.

Судом вчинені наступні процесуальні дії у справі.

05.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна (а.с. 30).

26.02.2019 року у даній справі було прийнято відмову представника позивача Огородника В.В. від позову в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна. Закрито провадження у справі № 127/30792/18 в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна (а.с. 61).

Вислухавши пояснення представника позивача, враховуючи письмову заяву відповідача про визнання позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 (а.с. 8-9) ОСОБА_2 народилась 16.08.1971 року, з 21.01.2003 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 (а.с.8, 9). В зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Відповідно до паспорта громадянина для виїзду за кордон, виданого 19.12.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, є громадянином Республіки Німеччина (а.с. 7).

На підставі свідоцтва про право власності від 11.10.2012 року ОСОБА_3 є власником 2/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. До складу даної частки входять приміщення: в житловому будинку «А» - коридор 1-1, санвузол 1-2, кімнати 1-3, 1-4, 1-5, кухня 1-6, загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житловою - 33,8 кв.м., навіс «Ж», аптека літ. «Л», загальною площею 64,3 кв.м., погріб з шиєю літ. «п/Л2» а.с. 19, 20, 21).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0145 для обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1-А (а.с. 22) та власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,0298 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22,23).

Відповідно до обставин, викладених позивачем в позовній заяві, а також з пояснень представника позивача та заяви відповідача суд встановив, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли фактичні стосунки, притаманні подружжю. ОСОБА_2 з січня 2003 року була зареєстрована в будинку, що належав відповідачу за адресою АДРЕСА_2. Представник позивача повідомив, що з 2003 року позивач та відповідач почали спільно проживати в будинку відповідача, вести домашнє господарство, між ними виникли взаємні права та обов'язки. Вони спільно несли витрати на утримання житла, мали спільний бюджет, разом працювали і відпочивали. У інших шлюбах ні позивач, ні відповідач не перебували.

Відповідач визнав ці обставини, про що надав письмову заяву.

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 1 ст. 27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 7 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Про ознаки проживання однією сім'єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Статтею 74 Сімейного кодексу України передбачено: якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В листі від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховний суд України роз'яснив, що оскільки Сімейний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року і зворотної сили не має, то положення ст. 74 цього кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Враховуючи наведені обставини, норми закону, суд вважає необхідним частково задоволити даний позов і встановити факт проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до вересня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2-7, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до вересня 2018 року.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 10.04.2019 року.

Суддя: