Провадження №2/523/567/19
"17" квітня 2019 р. м.Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси в складі
головуючого судді - Аліна С.С.
за участю секретаря - Вовкович І.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки з домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,-
Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить виділити 3/5 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в самостійне домоволодіння, припинити право спільної часткової власності на частку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на окреме домоволодіння, з присвоєнням окремої поштової адреси, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,4 кв.м., в тому числі житловою 33,5 кв.м, та надвірних господарських споруд та будівель: літ. «Н» - літня кухня, літ. «И», «К», «Л» - сараї, літ. «М» - погріб, літ. "О" - навіс огорожа, вимощення, яке розташовано на відокремленій земельній ділянці площею 0,0235га.
В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на те, що йому на праві власності належить 3/5 часток домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , іншим співвласником є відповідач по справі ОСОБА_2 , якому належить 2/5 часток домоволодіння, між співвласниками домоволодіння був встановлений порядок користування житловими будинками та земельною ділянкою площею 0.0442 га, відповідно до часток у праві спільної часткової власності. але в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не надає згоди, на розпорядження ОСОБА_1 його власністю, не надає своєї згоди на укладення договору поділу домоволодіння в нотаріальному порядку, тому ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача про підтримання позовних вимог, в якій також просила розглядати справу за її відсутності. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які ознайомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, доказаним належними доказами і тому підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено про те, що позивачу ОСОБА_1 належить 3/5 часток домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування, який посвідчено 25 жовтня 2007 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори та який зареєстровано в реєстрі за № 2-1179, що підтверджується договором дарування укладеного від 25.10.2007р., який посвідчений державним нотаріусом Четвертої ОДНК Андріас В.Ю. (а.с.11), Витягом про реєстрацію права власності № 19431744 від 07.07.2008р. (а.с.12), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 163701078 від 16.04.2019р.
Іншим співвласником домоволодіння є ОСОБА_2 , якому належить 2/5 частин домоволодіння на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори 25 липня 2001 року, що підтверджується копією інвентарної справи (а.с.74).
В цілому домоволодіння складається з трьох кам`яних житлових будинків літ. «А», «Б», «В» житловою площею 65,8 кв.м. та надвірних господарчих споруд та будівель: літ. «Г» - літня кухня, літ. «З» - вбиральня, літ. «И» - сарай, літ «К» - сарай, літ «Л» - сарай, літ. «М» погріб з шийкою, літ. «Н»- літня кухня, літ. «О» - навіс, І-ІІ - мостіння, огорожа № 1-6, які розташовані на земельній ділянці площею 448 кв.м., що також підтверджується технічним паспортом (а.с.49-57) копією інвентарної справи.
Позивачем до суду надано письмоивй висновок будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 08.01.2019 р. № 59, яка була проведена на замовлення позивача та проведена судовим експертом Гончар Н.В.
Згіднописьмового висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 08.01.2019 р. № 59 існує технічна можливість виділу в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) 3/5 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні та володінні ОСОБА_1 , з присвоєнням окремої поштової адреси, в зв`язку з тим, що частина, що пропонується до виділу має окремий вхід на відокремлену земельну ділянку, площею 235 кв.м.; може самостійно функціонувати (має житлові та підсобні приміщення згідно нормативних вимог); виділення даної частки в окремий об`єкт нерухомості відповідає вимогам ДБН; підключена до самостійних інженерних мереж з індивідуальними лічильниками; будівлі частини домоволодіння, що пропонується до виділу, знаходиться в доброму та задовільному стані та є фактично відокремленими та до виділення пропонується житловий будинок літ. «А», загальною площею 62,4 кв.м., в тому числі житловою 33,5 кв.м, та надвірні господарські споруди та будівелі: літ. «М» - погріб, літ. «К» - сарай, літ. «И» - сарай, літ «Л» - сарай, літ. «Н» - літня кухня, літ. "О" - навіс, мостіння, огорожа, ворота, які розташовані на земельній ділянці 235 кв. м . (а.с.39-47).
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз`яснив, що квартира (будинок), яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.
Згідно ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Як роз`яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦКУкраїни, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У ст. 212 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доказаними, а тому підлягають до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 355, 356, 361, 364, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265,268,280, 282, 284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки з домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння, яке розташовано за адресою:
АДРЕСА_3 5 частин домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в самостійне домоволодіння.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на окреме домоволодіння, з присвоєнням окремої поштової адреси, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,4 кв.м., в тому числі житловою 33,5 кв.м, та надвірні господарські споруди та будівлі: літ. «М» - погріб, літ. «К» - сарай, літ. «И» - сарай, літ «Л» - сарай, літ. «Н» - літня кухня, літ. "О" - навіс, мостіння, огорожа, ворота, які розташовані на земельній ділянці 235 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/5 домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що складаєтьсмяз: житлових будинків літ. «Б», «В» житловой площею 32,3 кв.м. та надвірних господарчих споруд та будівель: літ. «Г» - літня кухня, літ. «З» - вбиральня, літ. «Л» - сарай, І-ІІ - мостіння, огорожа № 1-6, які розташовані на земельній ділянці площею 213 кв.м.
Рішення про визнання права власності на нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Рішення складено та підписано 17.04.2019р.

Суддя Аліна С.С.