ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/925/18 Номер провадження 22-ц/814/1125/19Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області, ухвалене 07 лютого 2019 року в приміщенні суду в м. Гадяч у складі судді Киричок С.А.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Сектор реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації фізичних осіб за місцем проживання виконавчого комітету Гадяцької міської ради, про взнання втративши право користування житлом та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та зобов'язати його знятися з реєстрації за даною адресою.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що згідно договору дарування від 19 лютого 2004 року він став власником будинку АДРЕСА_1, в якому зареєстрований він, його батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4

Вказував, що з жовтня 2016 року й до цього часу, відповідач в будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не зберігає особисті речі. Відсутність ОСОБА_3 в будинку протягом року не пов'язана з поважними причинами.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не проживає у АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що його син та колишня дружина чинять йому перешкоди у проживанні в ньому, що не дає підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновків суду про те, що відповідач не проживає у АДРЕСА_1 через наявність перешкод з його боку та з боку його матері ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування будинку від 19 лютого 2004 року ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар будинок будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки Гадяцької міської ради № 2341 від 29 травня 2017 року по по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 03 грудня 2016 року, 01 березня 2017 року, 06 квітня 2017 року, 10 травня 2017 року, 04 липня 2017 року, 04 серпня 2017 року складених головою вуличного комітету ОСОБА_5 та завірених секретарем міської ради ОСОБА_6, в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає з жовтня 2016 року.

Факт не проживання у вказаному будинку не заперечується і самим відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем має бути доведено не тільки факт не проживання відповідача за місцем реєстрації, але й відсутність поважних причин для цього.

Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надав доказів, які б вказували, що ОСОБА_3 добровільно не проживає у АДРЕСА_1.

При цьому, відповідач заперечує проти того, що він з власної волі не проживає за місцем реєстрації. Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 чинять йому перешкоди у доступі до житла.

Відповідні заперечення підтверджуються доказами. Зокрема, відповідно до повідомлення Гадяцького ВП ГУНП від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3 03 червня 2016 року звертався до поліції по телефону «102» з повідомленням про те, що його дружина намагається нанести йому тілесні ушкодження, а 07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звертався до поліції з письмовою заявою, про те що син наніс йому тілесні ушкодження.

Допитані місцевим судом свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 унеможливлюють вільний доступ відповідача до будинку АДРЕСА_1 та не допускають його до проживання в ньому.

Заперечуючи відповідні докази, що свідчать про поважність причин не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації, апелянт не надає будь-яких доказів, які б спростовували докази, надані відповідачем.

Враховуючи, що не знайшла свого підтвердження одна з підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме відсутність поважних причин не проживання у житлі, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Т.О. Кривчун

С.М. Бондаревська