РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом, вимоги за яким в подальшому остаточно уточнила заявою від 04.04.2019 р. збільшивши вимоги в частині стягнення понесених додаткових витрат, до ОСОБА_4 в якому, просить: збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду від 15.06.2017 р. по справі №569/6081/17 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1000,00 грн. на 2027,00 грн. щомісячно із індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на дитину, повязані із її хворобою та розвитком за період з 01.07.2017 р. по 26.02.2019 р. в сумі 10033, 97 грн.; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та судові витрати по справі.

Позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивачка суду пояснила, що вона та ОСОБА_4 перебували в шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Рівненського міського суду від 15.06.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, до повноліття дитини. У звязку із тим, що їхня донька має хронічні захворювання, що потребує значних затрат на придбання ліків, медичні обстеження та лікування, потребує додаткових затрат на розвиток (відвідування дитячого садка, школи), а також змінилося сімейне законодавство України і мінімальний розмір аліментів на одну дитину, зросли ціни на продукти харчування та промислові товари і послуги, що призвело до того, що визначений судом розмір аліментів не може забезпечити гармонійного утримання дитини на мінімальному рівні від її потреб. При цьому будь-якої матеріальної допомоги, окрім аліментів дитині, відповідач не надає, придбати дитині ліки та дієтичне харчування добровільно не бажає. Вказала, що в період з 01.07.2017 р. по 01.01.2018 р. нею було витрачено на додаткове харчування та потреби школи для дитини суму 2625,50грн.+1155,00 грн. , в період з 01.07.2017 по 01.07.2018 р. вона понесла додаткові витрати на ліки та обстеження за призначеннями лікарів суму 5904, 79 грн. , в період з 01.07.2018 р. по 27.11.2018 р. понесла додаткові витрати на ліки та обстеження в сумі 2056, 97 грн., в період з 27.11.2018 р. по 29.01.2019 р. на суму 7443, 09 грн., а також з 29.01.2019 р. по 05.03.2019 р. на ліки та обстеження на суму 822, 60 грн., а всього витрати становлять 20067, 95 грн. Також з відповідача підлягають до стягнення на її користь додаткові витрати у розмірі 1500 грн., щомісяця , постійно до досягнення дитиною повноліття та судові витрати понесені на правничу допомогу. Просила уточнений позов задоволити. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Згідно поданого відзиву, позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнав та просив відмовити у позові з підстав зазначених у відзиві. Вказав, що дійсно з нього за рішенням Рівненського міського суду від 14.06.2017 р. стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1000,00 грн., при цьому в рішенні було враховано хворобливий стан дочки та потребу її лікування. Рішення ним виконується, заборгованості по сплаті аліментів він не має. Вказав, що на даний час від вдруге одружений, від цього шлюбу має доньку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитина та дружина перебувають на його утриманні. Він немає постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, в основному працює на сезонних роботах, інших доходів у нього немає. Вважає, що підстав для збільшення розміру аліментів немає. Щодо додаткових витрат на дитину, які позивачка просить стягнути з нього, вважає вимоги такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, вказує, що він бере участь у додаткових витратах на оздоровлення та відпочинок дитини, окрім того позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування, які були понесені позивачкою не підлягають задоволенню, в звязку з тим, що вони не перевищують розмір аліментів, які він щомісячно сплачує. В частині стягнення судових витрат на правову допомогу також просив відмовити у звязку з недоведеністю.

Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, заперечила проти задоволення позову з підстав зазначених відповідачем у відзиві. З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5,03.06. ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Рівненського міського суду від 15.06.2017 р. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів , шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, дитину залишено проживати з матірю ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_5, 03.06.2012 р. н. в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.05.2017 р. і до повноліття дитини.

Як встановлено судом, заборгованість по оплаті аліментів стягнутих за рішенням суду -відсутня .

Встановлено, що у відповідача змінився сімейний стан, він одружений вдруге 16.11.2017 року , згідно свідоцтва про шлюб , актовий запис № 1920 зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

Від даного шлюбу має дитину, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується оглянутим свідоцтвом про народження дитини. Як вбачається з долучених копій письмових документів, на які позивачка посилається як на докази, та які були досліджені в судовому засіданні, донька сторін ОСОБА_5 має хронічні захворювання, внаслідок чого постійно лікується та проходить медичні обстеження. Наявність у дитини захворювань підтверджується доданими медичними довідками Центру первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» .

Оглянутими судом копіями долучених чеків підтверджується понесення позивачкою витрат на придбання ліків для лікування доньки, проходження обстежень, придбання продуктів дієтичного харчування.

Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових . Відповідно до ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом не встановлено, а стороною позивача не надано суду достовірних доказів щодо щомісячного доходу відповідача на підтвердження його спроможності щодо сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі 2027,00 грн., щомісячно, та який відсоток ця сума становить від його доходу. Отже, суд прийшов до висновку, що позовна заява в частині зміни розміру аліментів підлягає до задоволення частково, стягнувши аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1109 грн. 00 коп. зі щорічною індексацією відповідно до закону, з моменту набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Визначена судом сума аліментів дорівнює 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з врахуванням установленого в ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України" на 2019 рік. У звязку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 15.06.2017 року у справі № 569/ 6081/17 в частині задоволення зустрічної позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. В разі наявності заборгованості за рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (надалі Конвенція про права дитини), Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Конституцією України визначено основні права і обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей, Зокрема, у частині 2 ст.51 Основного Закону України і кореспондованій їй статті 180 СК України зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як було встановлено в судовому засіданні, дочка сторін ОСОБА_5 має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, яке їй призначають лікарі, і яке необхідне, виходячи з медичних показників, у зв'язку з чим були понесені позивачкою витрати, які суд розцінює як додаткові витрати на дитину відповідно до ст. 185 СК України, зазначені витрати викликані особливими обставинами, так як батьки зобовязані піклуватися про здоровя дітей. До відшкодування понесених додаткових витрат можна притягати лише батьків, по фактично понесених або передбачуваних витратах, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення викладено і у статті 16 ЦК України, якою установлено, що кожній особі надано право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд прийшов до висновку, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування додаткових витрат понесених за лікування неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей лежить на обох з батьків, то суд прийшов до висновку, що кожний з батьків зобовязаний нести матеріальні витрати у разі лікування дитини. При визначенні розміру додаткових витрат на лікування, які підлягають до стягнення з відповідача, суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте працездатний, отримує нерегулярний мінливий дохід. Крім того, судом встановлено, що відповідач щомісячно сплачує аліменти за рішенням суду, заборгованості по аліментах не має. Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення понесених додаткових витрат підлягає до задоволення частково та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину в сумі 9456 (дев"ять тисяч чотириста п"ятдесят шість) грн. 47 коп. за період з 01.07.2017р. по 05.03.2019 р. Суд не бере до уваги як додаткові витрати в розумінні положення ст. 185 СК України в сумі 1155,00 грн. на придбання шкільних підручників, святкові заходи у школі, оскільки зазначені витрати не є такими . Відповідно до вимог частини другої ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. З наданих суду доказів, встановлених судом доказів, приходжу до висновку, що встановити дійсну суму щомісячних додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставирнами неможливо, понесені витрати кожний місяць різні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.

Суд приходить до висновку про відсутність правової підстави, передбаченої ст.185 СК України для задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на на дитину в розмірі 1500, 00 грн. щомісячно. Проте, позивачка не позбавлена права на відшкодування понесених витрат.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вищевказаних вимог, представником позивача адвокатом ОСОБА_2, на стадії дослідження доказів та до судових дебатів, було надано суду оригінали нижченаведених документів, а саме: Договір від 27.06.2018 р. про правничу допомогу та представництво інтересів в суді; угода до договору про правничу допомогу та представництво інтересів в суді від 27.06.2018 р.; акт виконаних робіт із детальним розрахунок наданої правничої допомоги на загальну вартість 1400 грн.

Тобто, представником позивача, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, а тому понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1400 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 1409,00 від сплати якого позивачка була звільнена при пред"явленні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 аліменти , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1109 (одна тисяча сто дев"ять) грн. 00 коп. зі щорічною індексацією відповідно до закону, з моменту набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

У звязку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 15.06.2017 року у справі № 569/ 6081/17 в частині задоволення зустрічної позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. В разі наявності заборгованості за рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину в сумі 9456 (дев"ять тисяч чотириста п"ятдесят шість) грн. 47 коп. за період з 01.07.2017р. по 05.03.2019р. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев"ять) грн. 60 коп. в прибуток державного бюджету .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: 33000 м.Рівне, вул. Малорівненська, 68 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає: 33000 АДРЕСА_1, зареєстрований : 34745 с.Ганнівка Корецького району, вул. Ганнівська, 36, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повне рішення виготовлене - 18.04.2019 року.

Суддя: О.В.Панас