Справа №263/5363/18
Провадження № 2/263/153/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області, у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., за участю представника позивачки адвоката ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів, який уточнила в ході розгляду справи, та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2018 року та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.07.2013 року. Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.09.2013 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2013 року і до досягнення повноліття старшою дитиною. 25.04.2018 року старшій дитині ОСОБА_6 виповнилося 18 років, у звязку з чим стягнення аліментів було припинено. Їх неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею в орендованій квартирі в м. Бучі, та потребує матеріальної допомоги на його утримання. Крім того, дитина знаходиться на диспансерному обліку в гастроентеролога та потребує постійного профілактичного та стаціонарного лікування. Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частини його доходів.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надалі надала заяву про завершення розгляду справи за її відсутністю.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надалі надав заяву про завершення розгляду справи за його відсутністю. Зазначив, що позивачкою обрано неправильний спосіб захисту, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.09.2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання двох дітей, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач ОСОБА_4 після досягнення старшою дитиною повноліття продовжує добровільно сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини доходів, на підставі вищевказаного рішення суду, позивачка з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів до суду не зверталася. Тому, враховуючи, що аліменти вже були стягнуті на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.09.2013 року, провадження по даній справі просив закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд, зясувавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.07.2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с. 5/.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 100298 від 21.11.2006 року /а.с. 4/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.09.2013 року по цивільній справі № 263/9082/13-ц (провадження № 2/263/3448/2013) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2013 року і до досягнення повноліття старшою дитиною /а.с. 144/.

Постановою Приморського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ВП № 39933194 від 25.05.2018 року було закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/263/3448/2013, у звязку з досягненням старшою дитиною повноліття.

З довідок про доходи № ПП000000003 від 31.01.2019 року та № ЗП000000008 від 31.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 працює за основним місцем роботи головою профкому Профспілкової організації Державного підприємства «Маріупольського морського торгового порту» та за сумісництвом головою профкому Первинної профспілкової організації Маріупольського порту, отримує стабільний дохід у виді заробітної плати, з якої відраховуються аліменти /а.с.134-135/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2019 року по цивільній справі № 263/5362/18 (провадження № 2/263/152/2019) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання в розмірі 1/9 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 25.04.2018 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2021 року. Дане рішення не набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що після закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2/263/3448/2013, виданого на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.09.2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, у звязку з досягненням старшою дитиною повноліття, позивачка звернулася до суду з даним позовом, який, у відповідності до ч. 3 ст. 183 СК України, суд розцінює як позов про визначення розміру аліментів на іншу дитину, беручи до уваги, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2019 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання в розмірі 1/9 частини всіх видів заробітку (доходів), яке не набрало законної сили, а також діючи з урахуванням прав та законних інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, якій державою гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості розгляду справи, крім того, враховуючи особу відповідача, який є працездатним, має постійне місце роботи та стабільний дохід, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з даним позовом з 02.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Враховуючи, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини доходів, та позивачкою, всупереч ч. 2 ст. 191 СК України, не були представлені докази того, що вона вжила заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а відтак вимоги про стягнення аліментів з 25.04.2018 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 80% %), що складає (80 % ? 768,480 гривень :100% = 614,72 гривень) 614,72 гривень, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Понесені позивачкою та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, що включають: формування правової позиції, правова консультація, підготовку документів по справі, участь у судових засіданнях (загальною сумою 2500,00 гривень), відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі (80 % ? 2500,00 гривень :100% = 2000,00 гривень) 2000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 80-82, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, працюючого головою профкому Профспілкової організації Державного підприємства «Маріупольського морського торгового порту», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7), аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 614 гривень 72 копійки.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцять днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова