Провадження № 2-о/234/11/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Харькової Т.С.,

заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/14854/18 в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати її онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онуком. За час свого життя він не був одружений, в нього не було дітей. Протягом всього часу вони мешкали за адресою АДРЕСА_1, де вони з онуком та іншими її родичами є співвласниками вищевказаної квартири в звязку з актом приватизації. Проживаючи в Краматорську після служби в армії, онук ніде офіційно не працював, перебивався випадковими заробітками. У 2014 році він повідомив, що їде на заробітки на території України, конкретного місця свого перебування він не повідомив. Більше ніяких чуток від нього не було. На даний час їй 79 років, вона обмежена в коштах, хворіє. Допомагає їй тільки дочка, яка проживає окремо. Та обставина, шо у її квартирі зареєстрований онук, який є співвласником квартири та не може надати відомості про свої доходи, позбавляє її можливості здійснити процедуру призначення і виплати житлової субсидії. Спроби розшукати онука результату не дали. Нездоровий спосіб життя онука, зловживання спиртними напоями, могло привести до небажаних наслідків. Ці обставини змушують її звернутися до суду із заявою про визнання онука безвісно відсутнім. Визнання онука безвісно відсутнім необхідно їй для отримання житлової субсидії.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити та суду пояснила, що онука ОСОБА_4 вона не бачила 5 років, він не дзвонив. Їй необхідно оформити субсидію. Онук є співвласником квартири, та його необхідно виписати.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради ОСОБА_5 просила розглянути справу у її відсутність.

Вислухав пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами.

Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_7. (а.с.11)

Як вбачається з довідки про склад сімї та реєстрацію від 24.07.2018 року, заявниця ОСОБА_3 разом з онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17.01.1994 року. (а.с.12)

Відповідно до копії Свідоцтва на право власності на житло, виданого 11.06.1999 року відділом житлового фонду міськвиконкому, ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_2 (колишня назва 50 років ВЛКСМ). (а.с.13)

Як вбачається з актів про непроживання від 24.07.2018 року, підписаного свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3, не мешкає з 2014 року по теперішній час. (а.с.7, 8).

Як вбачається з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління в Дніпропетровській області ДМС України від 08.08.2018 року за № 1507/4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим на території Дніпропетровської області або знятим з реєстраційного обліку не значиться (а.с.9).

Як вбачається з довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Миколаївській області, від 01.08.2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.10).

Відповідно до довідки Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 30.07.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розшуку не значиться, починаючи з 2014 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, жертвою нещасних випадків не став, з заявами та повідомленнями до органів поліції не звертався. (а.с.14).

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнанні фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки визначені ст.44 ЦК України.

Таким чином, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Отже, предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи.

Заявниця в заяві із якою вона звернулася до суду, посилається на те, що її онук, ОСОБА_4 за місцем свого проживання та реєстрації не проживає з 2014 року, дані про його місце перебування у неї відсутні.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місце її перебування.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжиті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» (ст.23) визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Як встановлено у судовому засіданні, заявниця ОСОБА_3 не зверталась до органів Національної поліції України із заявою про зникнення онука ОСОБА_4

В судовому засіданні суду заявником не надано належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності обставин, які дають підстави вважати, що за останнім місцем проживання ОСОБА_4 відсутні відомості про його місцезнаходження. На думку суду, не може бути підставою визнання особи безвісно відсутньою тривала відсутність за адресою реєстрації та небажання спілкуватись з родиною.

Враховуючи вищевикладені обставини, підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293-294, 305-308 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.04.2019 року.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_10

ОСОБА_11 ОСОБА_1

ОСОБА_2