Постанова

Іменем України

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 463/3157/14-ц

провадження № 61-33274св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Апеляційний суд Львівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у складі судді Шеремета Г. І. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Міщія О. Я., Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 відмовлено.

Постановляючи указану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 вересня 2016 року, постановленій в іншій цивільній справі за його позовом, скасовано аналогічну ухвалу про відмову у відкритті провадження, оскільки в справі, яку розглядав касаційний суд він не оскаржував рішення суду чи дії судді, а вважав, що такими діями йому завдана моральна шкода. Ці обставини не були та не могли бути відомі йому та суду під час постановлення ухвали від 27 червня 2014 року, у зв'язку із чим просив її переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановляючи указану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ухвала, якою відмовлено у відкритті провадження, не є такою, якою закінчено розгляд справи, а тому відповідно до статті 361 ЦПК України вона не підлягає перегляду у зв'язку нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, у квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи указану ухвалу, апеляційний суд виходив із того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстави для її скасування відсутні.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій на підставі статті 361 ЦПК України 2004 року зобов'язані були розглянути по суті його заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та задовольнити її. Вказує на те, що в статті 361 ЦПК України 2004 року відсутній перелік ухвал суду, якими закінчено розгляд справи, а тому вважає помилковим висновок судів про те, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі не може переглядатися у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки це суперечить положенням статей 8, 40, 55, 124, 129 Конституції України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подання заперечень на неї.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що у січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Отже, оскільки ухвала про відмову у відкритті провадження в справі не є такою, якою закінчено розгляд справи, так як розгляд справи не розпочинався, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з оскаржуваними судовими рішеннями та правильність висновків судів не спростовують.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик