Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/566/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді : Терентьєва Г.В.,

при секретарі: Довженко О.А.,

розглянувши 08 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, а саме - житловий будинок який, розташований АДРЕСА_1, право власності на який за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано в установленому законом порядку.

В обґрунтування заяви, заявник вказував на те, на що виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 58467048 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист по справі № 2-02-241, виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області 21.05.2010, про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 238951,10 грн. - заборгованості за кредитом, 1700 грн. - держмита, 30 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 240881,10 грн. Рішення набрало законної сили 17.02.2010.

Виконавче провадження відкрито 22.02.2019.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата Народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

22.02.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 30.05.2008 ВКО № 103394 продавцем житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, покупцем - ОСОБА_2.

Боржник свідомо не зареєстрував право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно з метою унеможливлення звернення стягнення на вказане майно та невиконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі № 2-02-241.

Рішення до теперішнього часу не виконано, жодних коштів на погашення заборгованості по рішенню суду боржником не сплачено, а боржник не вживає заходів щодо виконання рішення.

У зв'язку з вищевикладеним, заявник просить суд звернути стягнення на житловий будинок, який розташований АДРЕСА_1, належний боржнику ОСОБА_2.

Відповідно ст. 440 ч.11 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватним виконавцем у поданні про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, зазначено, що подання підтримує та просить розглядати без його участі.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов такого.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 58467048 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист по справі № 2-02-241, виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області 21.05.2010, про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 238951,10 грн. - заборгованості за кредитом, 1700 грн. - держмита, 30 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 240881,10 грн.

Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження виконавче провадження відкрито 22.02.2019 року.

Відповідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_4 (відомості про права власності від 14.04.2008 року), проте 30.05.2008 відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про заборону на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки № 1631 від 30.05.2008, власником та іпотекодавцем зазначено майна є ОСОБА_2, іпотекодержатель АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 30.05.2008 ВКО № 103394 продавцем житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, покупцем - ОСОБА_2.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (пункт 13 частина третя статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Даних про те, що приватний виконавець вживав заходів щодо розшуку належного боржнику рухомого майна, коштів боржника, матеріали, додані до подання, не містять.

У ч.3, ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Тобто, приватний виконавець звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, не переконавшись, що належного боржнику майна недостатньо для виконання виконавчих листів, пред'явлених стягувачем. Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, порядок звернення стягнення на майно боржника визначений Законом України "Про виконавче провадження". За змістом абз. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець не проводив перевірку щодо виявлення майнового стану та іншого майна, що не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Доказів на підтвердження того, що приватним виконавцем вчинені всі необхідні дії щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2, заявник у заяві не зазначає та до заяви не додає.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 58467048 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист по справі № 2-02-241, виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області 21.05.2010, про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 238951,10 грн. - заборгованості за кредитом, 1700 грн. - держмита, 30 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 240881,10 грн.

Приватний виконавець просить суд вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1, при тому не надавши оцінку нерухомого майна, на яке він просить звернути стягнення, що у свою чергу позбавляє суд можливості об'єктивно визначити співрозмірність між сумою заборгованості боржника та вартості майна, на яке він просить звернути стягнення.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогамистатті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вище викладеного суд вважає що, правові підстави для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відсутні.

Керуючись ст. ст. 13, 81, ч. 1 ст. 260, ст. ст. 440 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - відмовити.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Терентьєв

08.04.2019