Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 766/3433/17-ц

провадження № 61-15447св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року у складі суддів: Бугрика В. В., Базіль Л. В., Семиженка Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

24 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 19 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № DN81AR12650298 (далі - кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 65 432,70 грн за умови сплати 9,60% річних за користування грошовими коштами на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 18 лютого 2013 року.

Позичальник порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, внаслідок чого станом на 02 грудня 2016 року у нього виникла кредитна заборгованість у розмірі 356 661,66 грн, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 62 428,44 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 8 212,97 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором у розмірі 286 020,25 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 106 000,00 грн, а саме: 62 428,44 грн - за кредитом, 8 212,97 грн - комісії за користування кредитом, 35 358,59 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2017 року у позові відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що строк кредитного договору встановлено до 18 лютого 2013 року, останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем здійснено у березні 2009 року. Врахувавши клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд виходив з того, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення позичальником умов кредитного договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення та дійшов висновку про застосування до вказаних правовідносин позовну давність, у позові відмовлено за спливом позовної давності у три роки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 919,09 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції помилково застосовано загальну позовну давність, оскільки умовами кредитного договору позовну давність за домовленістю сторін збільшено до п'яти років. Врахувавши корегований розрахунок кредитної заборгованості, здійснений станом на 01 лютого 2017 року, відповідно до якого заборгованість відповідача складає 363 125,35 грн, а саме: за тілом кредиту - 62 428,44 грн, за відсотками за кредитом 0,00 грн, пеня - 28 836,45 грн та комісія - 8 212,97 грн; виконання відповідачем частини зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, а суд на підставі статей 257, 258 ЦК України, пункту 17.18 кредитного договору дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором у межах строку позовної давності для кожного платежу у сумі 34 919,09 грн, що складає 20 125,44 грн за тілом кредиту, 10 867,73 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань та 3 925,92 грн - заборгованість за комісією банку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

27 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року, в якій просить її скасувати в частині задоволення позову, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

07 червня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п'яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі зазначено, що судом апеляційної інстанції порушено статтю 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не застосовано частину другу статті 1050 ЦК України. Судом не враховано, що умовами договору передбачено сплату відповідачем кредиту щомісячними платежами до 18 лютого 2013 року. 13 жовтня 2010 року банком вилучено у відповідача заставлений транспортний засіб з метою покриття кредитної заборгованості, тобто банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, чим змінив перебіг позовної давності. Перебіг позовної давності необхідно обчислювати з 13 жовтня 2010 року. Оскільки з позовом до суду банк звернувся 24 лютого 2017 року, ним пропущено позовну давність, визначену у п'ять років, тому позов не підлягає задоволенню.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі кредитного договору від 19 лютого 2008 року № DN81AR12650298 ОСОБА_3 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 65 432,70 грн на умовах щомісячної виплати заборгованості за кредитом згідно з графіком погашення кредиту з кінцем терміном погашення 18 лютого 2013 року. Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, зокрема, що до складу кредитних платежів входять також винагорода та проценти за кредитом.

Згідно з пунктом 14.11. кредитного договору позовна давність за вимогами складає п'ять років.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач передав банку у заставу автомобіль марки CHERY A15 AMULET; 2008 року випуску; тип транспортного засобу легковий автомобіль; кузов НОМЕР_2; об'єм двигуна 1,6; реєстраційний номер НОМЕР_1.

Останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем здійснено у березні 2009 року, внаслідок чого станом на 02 грудня 2016 року у нього виникла заборгованість у розмірі 356 661,66 грн, що складається з 62 428,44 грн - заборгованість за кредитом, 8 212,97 грн - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом, 286 020,25 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваної постанови, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Цивільні права та обов'язки, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі кредитно-заставного договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Таке задоволення вимог кредитор здійснює шляхом звернення стягнення на предмет застави (частина перша статті 589 ЦК України, стаття 20 Закону України «Про заставу»).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України, стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає з таких підстав.

Встановивши, що на забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальник передав банку у заставу автомобіль, суди, як першої, так і апеляційної інстанцій, не надали оцінки доводам відповідача, викладеним у запереченнях на позов та апеляційній скарзі, стосовно того, що 13 жовтня 2010 року банком вилучено заставлений транспортний засіб для погашення кредитної заборгованості. Дослідження вказаної обставини може суттєво вплинути на вирішення спору у цій справі, оскільки вилучення банком предмету застави може свідчити про дострокове повне або часткове задоволення банком своїх вимог за рахунок предмету застави, що в свою чергу впливатиме і на розмір кредитної заборгованості і на початок перебігу позовної давності.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд, як суд касаційної інстанції, відповідно до статті 400 ЦПК України, не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Зважаючи на те, що вказане порушення допущено судами як першої, так і апеляційної інстанцій, скасуванню підлягають рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак