ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/351/19 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Тернопільського апеляційного суду цивільну справу №607/19326/18 за апеляційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2019 року, ухвалено суддею Братасюк В.М., у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених коштів ,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених коштів.

В обґрунтуванні позовних вимог, позивач зазначав, що відповідачу ОСОБА_1 були виплачені кошти в сумі 4639,55 гривень у зв'язку із тим, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 08 серпня 2011року позов ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії було задоволено та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії починаючи з 01 лютого 2011року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні,з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії -2010рік. Позивач зазначав, що вказану постанову 20 серпня 2013 року скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду,у задоволенні позовних вимог відмовлено, однак вказана постанова була отримана об'єднаним управлінням лише 26 липня 2018року. У зв'язку з цим, за період з 20 серпня 2013 року - з моменту винесення постанови Львівським апеляційним адміністративним судом до 31 серпня 2018 року виникла переплата пенсії в сумі 4639,55гривень,а тому позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2019 року у задоволенні позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених коштів в сумі 4639,55гривень відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, від об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Апелянт, звертає увагу апеляційного суду на рахункову помилку з боку Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області , що є, на його думку, підставою для повернення безпідставно набутих грошових коштів відповідачем.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 заперечує щодо доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає,що рахункової помилки при виплаті пенсії не було, вважає , що вона є добросовісним набувачем пенсійних коштів, а тому позовні вимоги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до задоволення не підлягають.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів в розмірі 4639,55 грн, які є пенсійною виплатою , не встановлено , як і не встановлено наявності рахункової помилки.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 08 серпня 2011року позов ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії задоволено та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії починаючи з 01 лютого 2011року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії - 2010 рік.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду від 08 серпня 2011року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

За період з 20 серпня 2013року - з моменту винесення постанови Львівським апеляційним адміністративним судом до 31 серпня 2018 року виникла переплата пенсії в сумі 4639,55гривень, про що свідчить протокол індивідуального перерахунку від 15 серпня 2018 року (а.с.9).

Відповідно до розпорядження голови комісії з припинення юридичної особи Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі від 23 серпня 2018 року, установлено, що сума переплати пенсії ОСОБА_1, становить 4639,55грн., згідно з довідкою відділу з призначення (виплати) пенсії утворилася за період з 20 серпня 2013 по 31 серпня 2018року.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття "рахункова помилка".

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує представник позивача, а не помилка, пов'язана з неналежним виконанням обов'язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування пенсії.

Колегія суддів, вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі, як на підставу своїх позовних вимог, факту скасування Львівським апеляційним адміністративним судом постанови Тернопільського міськрайонного суду від 08 серпня 2011 року, на підставі якої було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду постановлена 20 серпня 2013 року (а.с. 5-7); переплата пенсії утворилась за період з 20 серпня 2013 року по 31 серпня 2018 року (а.с 9).

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27);

Як встановлено судом та вбачається з апеляційної скарги вищевказана постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року була отримана об'єднаним управлінням тільки 26 липня 2018 року за запитом об'єднаного управління.

Пенсійний фонд подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду був обізнаний про судове провадження за своєю апеляційною скаргою, однак не цікавився результатами розгляду поданої апеляційної скарги та не вживав заходів, щоб отримати постанову від 20 серпня 2013 року.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб'єктивний характер.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України від 20.11.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши характер правовідносин сторін у справі, правильно застосував норми матеріального права, які їх регулюють, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення надмірно виплаченої пенсії, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача.

Висновок суду про недоведеність позовних вимог судова колегія вважає обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не свідчать про наявність підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області .

Разом з тим, не можна погодитись з висновком суду про застосування до вимог Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови у їх задоволенні.

Застосування інституту позовної давності згідно ч.1 ст.261 ЦК України допускається лише у разі наявності порушення права особи.

Таким чином, встановивши, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підтвердження порушення своїх прав відповідачем, суд безпідставно застосував до позовних вимог Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області позовну давність.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на пропуск Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області строків позовної давності. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,376,381-384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області- задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2019 року- змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про пропущення Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області строку позовної давності, як підставу у відмові позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 18 квітня 2019 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Хома М.В.