КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/3868/2019 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Журби С.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та упущеної вигоди, спричинених залиттям житлового приміщення,

УСТАНОВИВ:

у квітні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, зазначила наступне.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, яку, будучи фізичною особою-підприємцем, надає в оренду для проживання.

01 жовтня 2016 року позивач уклала договір оренди квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_5, відповідно до умов якого позивач як орендодавець зобов'язалася передати останній як орендарю, а ОСОБА_5 зобов'язалася прийняти у платне користування зазначену квартиру, сплачуючи щомісячно 27 000 грн., строком з 01 жовтня 2016 року по 01 січня 2017 року.

04 жовтня 2016 року позивач виявила факт залиття своєї квартири: у спальній кімнаті на стелі була тріщина, з якої стікала вода, на підлозі здулася паркетна дошка, вздовж стін деформувався плінтус; у гостьовій кімнаті також здулася паркетна дошка; у коридорі утворилися чорні плями на стиках паркетної дошки від намокання; у санвузлі двері від набухання дверної коробки не закривалися, по всій квартирі на підлозі були калюжі води.

06 жовтня 2016 року комісія у складі управляючого ЖК «Тріумф» Собех С. В., інженера-енергетика Пастовенського Р. М. та позивача як власника квартири, склали акт, яким встановлено факт залиття квартири № 108 в результаті негерметичного з'єднання на шлангу підключення ручки душа в квартирі № 112, що знаходиться поверхом вище.

Зазначений акт від 06 жовтня 2016 року також підписаний відповідачем - власником квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_8

Позивач вказала, що звернулася до ФОП ОСОБА_9 з метою ремонтування пошкоджень у квартирі, вартість якого склала 114 553, 92 грн., що підтверджується переліком у кошторисі матеріалів і робіт, проведених у квартирі позивача, актом приймання виконаних будівельних робіт.

Водночас, 10 лютого 2017 року залиття квартири позивача повторилося, що вбачається із акту від 13 лютого 2017 року про аварію, що трапилася в каналізаційній системі санвузла квартири АДРЕСА_3, від підпису у якому відповідач відмовилася.

Згідно із складеним актом від 13 лютого 2017 року, комісія у складі управляючого ЖК «Тріумф» СобехС. В., інженера-енергетика Пастовенського Р. М. та позивача як власника квартири, виявила, що у спальній кімнаті над ліжком висохла пляма, площею 0,5 кв м, від протікання води та відшарування штукатурного шару, частина якого впала на ліжко.

13 лютого 2017 року при наданні доступу до квартири № 112, котра знаходиться поверхом вище від квартири АДРЕСА_1, виявлено, що сантехнік, який не є працівником Фірми «Т.М.М.», розібрав каналізаційну трубу під ванною, чим втрутився в інженерну мережу квартири до обстеження квартири комісією. Під ванною була вода, ймовірною причиною появи якої стало негерметичне з'єднання трубопроводу каналізаційного лежака, який проходить під нею.

Вартість ремонту завданих пошкоджень у квартирі становила суму у розмірі 5 550 грн, відповідно до переліку у кошторисі матеріалів і робіт, проведених у квартирі позивача, актом приймання виконаних будівельних робіт.

19 жовтня 2017 року, згідно з складеним актом від 30 жовтня 2017 року про аварію, що трапилася в каналізаційній системі санвузла квартири АДРЕСА_3, позивач знову звернулася до обслуговуючої організації з повідомленням про затоплення її квартири № 108.

Відповідно до вказаного акту від 30 жовтня 2017 року, у квартирі позивача було виявлено, що у спальній кімнаті над ліжком пляма, площею 0,5 кв м, від протікання води та відшарування штукатурки. При обстеженні квартири № 112, що знаходиться на поверх вище, виявлено воду під ванною і негерметичність з'єднання на каналізаційній трубі, що і є причиною затікання у квартирі позивача.

Вартість ремонту завданих пошкоджень у квартирі становила суму у розмірі 6 500 грн, відповідно до переліку у кошторисі матеріалів і робіт, проведених у квартирі позивача, актом приймання виконаних будівельних робіт

З огляду на вказане, внаслідок дій відповідача, які призвели до залиття належної позивачу квартири, остання просила суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 126 603, 92 грн., відшкодування упущеної вигоди у розмірі 81 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 651, 04 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 126 603, 92 грн., упущену вигоду в розмірі 81 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 651, 04 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що у відповідача викликає сумнів розрахунок розміру завданої матеріальної шкоди позивачу, оскільки до нього включено матеріали та інструменти, які не мають відношення до події залиття. Вважає, що позивачем було витрачено на ремонтні роботи суму, яка не відповідає фактичним збиткам, отриманим внаслідок залиття. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, не дав належної оцінки тій обставині, що позивачем не доведено належними доказами факт оплати вартості ремонтних робіт, а також реальність неодержаних доходів - упущеної вигоди.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши пояснення осіб - учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, та пов'язаної з цим упущеної вигоди, суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини.

Позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, про що видано свідоцтво на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 14 січня 2009 року № 26-С/КІ(а. с. 9).

Власну квартиру позивач, будучи фізичною особою-підприємцем, надає в оренду для проживання (а. с. 12-14).

01 жовтня 2016 року позивач уклала договір оренди квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_5, відповідно до умов якого позивач як орендодавець зобов'язалася передати останній як орендарю, а ОСОБА_5 зобов'язалася прийняти у платне користування зазначену квартиру, сплачуючи щомісячно 27 000 грн., строком з 01 жовтня 2016 року по 01 січня 2017 року (а. с. 15-16).

Відповідно до Акту про аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 від 06 жовтня 2016 року, комісією у складі управляючого ЖК «Тріумф» Собех С. В., інженера-енергетика Пастовенського Р. М. встановлено факт залиття квартири № 108, яка належить ОСОБА_4 Причина залиття: негерметичне з'єднання на шлангу підключення ручки душа в квартирі АДРЕСА_1 виявлено:

в спальні

- на стелі тріщина 20 см, з якої стікала вода;

- на підлозі здуття паркетної дошки та сліди намокання по всій кімнаті;

- вздовж всіх стін деформовано плінтус;

в гостинній кімнаті

- на підлозі здуття паркетної дошки та сліди від намокання площею 3 кв.м.;

в коридорі

- чорні плями на стиках паркетної дошки, ймовірно від намокання;

- двері в санвузол закриваються дуже туго, ймовірно від набухання дверної коробки.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит представника позивача від 20 лютого 2017 року, директором Фірми «Т. М. М.», котрим було затверджено акт про аварію, що трапилася на системі холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_3, дата звернення позивача ОСОБА_4 про затоплення її квартири помилково вказана в акті від як 04 червня 2016 року, замість 04 жовтня 2016 року (а. с. 35, 36, 37).

Як вбачається, зазначений акт від 06 жовтня 2016 року також підписаний відповідачем - власником квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_8

Позивачем суду надано кошторис матеріалів та робіт, проведених в квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 в період жовтень-листопад 2016р. на суму 114 553, 92 грн., складений ФОП ОСОБА_9, а також Акт приймання виконаних будівельних робіт на вказану суму (а. с. 25-26).

Відповідно до наданого позивачем Акту про аварію, що трапилася в каналізаційній системі санвузла квартири АДРЕСА_3 від 13 лютого 2017 року, 10 лютого 2017 року відбулось залиття квартири № 108, яка належить ОСОБА_4 Причина залиття: негерметичне трубопроводу каналізаційного лежака, який проходить під нею.(а. с. 29). В квартирі позивача виявлено у спальній кімнаті над ліжком висохла пляма, площею 0,5 кв м, від протікання води та відшарування штукатурного шару, частина якого впала на ліжко.

На підтвердження вартості ремонту в результаті завданих пошкоджень у квартирі позивачем надано Кошторис на суму 5 550 грн. (а.с. 32), а також Акт приймання виконаних будівельних робіт (а. с. 33).

19 жовтня 2017 року, згідно з складеним Актом від 30 жовтня 2017 року про аварію, що трапилася в каналізаційній системі санвузла квартири АДРЕСА_3, позивач знову звернулася до обслуговуючої організації з повідомленням про затоплення її квартири № 108 (а. с. 86).

Відповідно до вказаного Акту від 30 жовтня 2017 року, у квартирі позивача було виявлено, що у спальній кімнаті над ліжком пляма, площею 0,5 кв м, від протікання води та відшарування штукатурки. При обстеженні квартири № 112, що знаходиться на поверх вище, виявлено воду під ванною і негерметичність з'єднання на каналізаційній трубі, що і є причиною затікання у квартирі позивача.

Вартість ремонту завданих пошкоджень у квартирі становила суму у розмірі 6 500 грн., відповідно до переліку у кошторисі матеріалів і робіт, проведених у квартирі позивача, актом приймання виконаних будівельних робіт (а. с. 87, 88).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачемналежними та допустимими доказами доведено факт винних протиправних дій відповідача, якими позивачу заподіяно матеріальну шкоду, а також доведено факт завдання збитків у вигляді упущеної вигоди.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Статтею 23 ЦК України встановлено, зокрема, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна .

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За результатами проведеного обстеження, відповідальними особами у складі комісії ЖК «Тріумф», складено акти від 06 жовтня 2016 року, 13 лютого 2017 року та 30 жовтня 2017 року, якими підтверджено те, що пошкодження в квартирі позивача сталося з вини відповідача.

Вартість відновлювальних ремонтних робіт позивачем доведена такими письмовими доказами, як кошториси та акти приймання виконаних робіт, яким судом першої інстанції надана відповідна оцінка.

Апеляційний суд відхиляє доводи скарги щодо відсутності доказів проведення позивачем оплати за виконані ремонтні роботи, оскільки факт здійснення такої оплати не впливає на розмір завданих позивачу збитків, який встановлений судом на підставі належних та достатніх доказів.

Крім того, колегія відхиляє доводи апеляційної скарги в частині невідповідності проведених ремонтних робіт фактичним збиткам, як необґрунтовані.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

На спростування розміру збитків, завданих внаслідок залиття квартири позивача, відповідачем не надано суду жодних доказів. Крім того, не погоджуючись з розміром завданої майнової шкоди, відповідач не скористався правом заявити клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині не доведення позивачем розміру упущеної вигоди, апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, є збитками.

З договору оренди квартири від 01 жовтня 2016 року, укладеного позивачем з ОСОБА_5, вбачається, що остання зобов'язувалася сплачувати 27 000 грн щомісяця за проживання у квартирі № 108, проте заселення не відбулося, оскільки квартира знаходилися у неналежному стані через затоплення, яке було спричинене витоком води з ванної кімнати квартири № 112 через стелю. Таким чином, розмір упущеної вигоди становить 81 000 грн.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень Цивільного кодексу України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Як встановлено вище, факт залиття квартири, власником якої є позивач, доведено на підставі належних та допустимих доказів.

Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідач не спростувала.

Суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки ОСОБА_8 є власником квартири № 112, та незалежно від того, чи проживає вона у ній, чи ні, несе відповідальність як власник за неналежне утримання майна, в даному випадку є залиття квартири позивача, яке сталося через неналежне утримання власником квартири майна. Оскільки, під час розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт наявності причинного зв'язку між винними діями відповідача та настанням негативних наслідків у вигляді пошкодження належної позивачу квартири, вимога про відшкодування упущеної вигоди у розмірі 81 000 грн., яку могла позивач отримати за укладеним договором оренди від 01 жовтня 2016 року за рахунок відповідача, підлягає задоволенню.

Жодних доказів на спростування розміру упущеної вигоди відповідачем суду не надано.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.О.Журба

К.П.Приходько