ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Харків

справа № 643/9783/16

провадження № 22-ц/818/2241/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.

за участю секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи

відповідача ОСОБА_1

представника ОСОБА_1В ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, правонаступником якої є Харківська міська рада, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення квартири у власність за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року, постановлену суддею Мельниковою І.Д., в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення квартири у власність.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення квартири у власність задоволено. Витребувано з володіння ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повернуто у володіння ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2АДРЕСА_1 у будинку № 38 про проспекту Ювілейному (колишній Пятдесятиріччя ВЛКСМ) в м. Харкові, загальною площею 32,5 кв.м.

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про вжиття заходів по забороні позивачу здійснювати дії по відчуженню квартири 201, розташованої за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний (колишній Пятдесятиріччя ВЛКСМ) будинок 38 (далі квартира).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на ті обставини, що нею подано апеляційну скаргу на заочне рішення суду.

Судом апеляційної інстанції справа повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Проте, їй стало відомо, що ОСОБА_3 має намір провести відчуження зазначеної квартири, оскільки на підставі заочного рішення, яке нею оскаржується в апеляційному порядку, вона здійснила перереєстрацію права власності квартири на себе, зняла з реєстрації всіх осіб, які були зареєстровані в спірній квартирі, самоуправно вселилася в цю квартиру.

У звязку з чим, ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов шляхом заборони позивачу вчиняти дії по відчуженню зазначеної квартири.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02 березня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

29 березня 2018 року ОСОБА_1 подала на ухвалу суду апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову, вжити заходи по забезпеченню позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії по відчуженню спірної квартири. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону. Висновки суду першої інстанції про те, що державна реєстрація на спірну квартиру здійснена за ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам у справі.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна власникам квартири є ОСОБА_3 Реєстрація права власності здійснена на підставі заочного рішення Московського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у звязку зі смертю відповідача ОСОБА_4, яка померла 10 квітня 2016 року, в якості правонаступника останньої залучена до участі у справі Харківська міська рада, оскільки відомості про прийняття спадщини після її смерті шляхом звернення до нотаріальної контори суду не надано (а.с. 74).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримувала апеляційну скаргу.

ОСОБА_3, представник Харківської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 56-57, 63-71, 75-77).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що згідно інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири 201, розташованої за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний (колишній Пятдесятиріччя ВЛКСМ), будинок 38 є заявник ОСОБА_1, у звязку з чим правові підстави для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 є відповідачем у справі і забезпечення позову в її інтересах не передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 09 серпня 2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення квартири у власність, яка відчужена за договором довічного утримання (а.с. 1-3).

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення квартири у власність задоволено. Витребувано з володіння ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повернуто у володіння ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2АДРЕСА_1 у будинку № 38 про проспекту Ювілейному (колишній Пятдесятиріччя ВЛКСМ) в м. Харкові, загальною площею 32,5 кв.м. (а.с. 4-6).

На зазначене рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1, по якій судом апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження, але ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2018 року справа була повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення (а.с. 91-94).

До розгляду справи судом першої інстанції щодо ухвалення додаткового рішення відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернулась із заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову (а.с. 9-10).

Додатковим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02 березня 2018 року визнано недійсним договір купівлі продажу квартири №201 у будинку 38 по проспекту 50 ти річчя ВЛКСМ м.Харкова, укладений 06 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватний нотаріусом ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 2 від 12 червня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, суд при розгляді заяви ОСОБА_1 повинен був зясувати чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду на ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про забезпечення позову позовні вимоги ОСОБА_3 були розглянуті по суті.

Заочне рішенян Московського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2016 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу недійсним та витребування квартири, набрало чинності.

Рішення суду першої інстанції було предявлено до виконання, на підставі зазначеного рішення була здійснена державна реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_3 (а.с. 22-23).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково виходив із того, що право власності на спірну квартиру було зареєстровано на ОСОБА_1

Із матеріалів справи вбачається, що на заочне рішення суду ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 січня 2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 91-92).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2018 року справа була направлена до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення (а.с. 93-94 ).

Отже, на час звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову було відкрито апеляційне провадження і ОСОБА_1, як відповідач, відповідно до частини 2 статті 370 ЦПК України вправі була ставити питання про зупинення дії рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову зазначив, що спірна квартира зареєстрована за нею, оскільки матеріали справи спростовують зазначені висновки.

Проте, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 розглянуті заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2016 року, зазначене рішення суду виконане.

Отже, правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в розумінні частини 2 статті 149 ЦПК України відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що на підставі частини 4 статті 376 ЦПК України ухвала суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, ч.4 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Виключити із мотивувальної частини ухвали Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року посилання суду на державну реєстрацію квартири АДРЕСА_2 (колишній Пятдесятиріччя ВЛКСМ) в місті Харкові за ОСОБА_1.

В іншій частині ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_9