Дата документу 22.04.2019
Справа № 320/8173/16-ц
Провадження № 2/320/22/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.

за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 01 червня 2016 року, яка складає 50 000 грн. Також просив стягнути суму сплаченого судового збору. Свої позові вимоги обґрунтовував тим, що 01 червня 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого відповідач отримав на певний термін, зокрема 2 місяці, гроші в сумі 50 000 гривень. Свої зобовязання виконав. Зазначив, що усною домовленістю строк виконання зобовязання становив тиждень, але саме за його ініціативи строк виконання встановлений 01 серпня 2016 року. В звязку із ухиленням відповідача від виконання взятого на себе зобовязання був змушений звернутись із позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2, звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із зустрічним позовом, в якому просить визнати договір позики від 01 червня 2016 недійсним. Також просив стягнути судові витрати. Позов мотивував тим, що він був найманим працівником компанії «Дружба народів», власником якої є ОСОБА_1 Насправді, договір позики не укладався в розумінні фактичної передачі грошей, і надавав розписку виключно як гарантію повернення товарів компанії при розрахунках із контрагентами, з якими він контактував. Посилаючись на норми ЦК України, заявляв про відсутність факту передачі грошей, і цей факт підтверджується також показами свідків, яких просив викликати до судового засідання.

Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує.

Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, первинний позов не визнає. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, , вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відповідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Між позивачем та відповідачем 01 червня 2016 року укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав у позику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 50 000 гривень, які він мав повернути в строк до 01 серпня 2016 року.

На підтвердження укладення договору позики суду надано оригінал розписки /а.с.50/.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані до матеріалів справи розписка від 01 червня 2016 року є саме таким документом, який підтверджує укладання договору позики між сторонами та отримання відповідачем вищевказаної грошової суми та за умовами ст. 545 ЦК України вказують на відсутність виконання грошових зобовязань відповідачем ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимогами Цивільного Кодексу.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач отримав від позивача 50 000 гривень в борг, та до теперішнього часу суму боргу не повернув.

Доводи викладені в зустрічному позові ОСОБА_2 стосовно фіктивності правочинів, які були укладені між сторонами, та на які посилається позивач за зустрічним позовом в якості підстави для визнання їх недійсними не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Ті свідки, явку яких зобовязався забезпечити ОСОБА_2, до судового засідання так і не зявилися, як і сам відповідач за первинним позовом.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми.

Аналогічний висновок зробив ВСУ, виклавши його постанові від 13 грудня 2017 року у справі № 309/3458/14-ц.

Таким чином, факт укладення між сторонами 01 червня 2016 року договору позики підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, а тому суд вважає доведеним факт існування боргового зобовязання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1, невиконаного в строк належним чином, а тому наявні підстави для стягнення суми боргу, і відповідно задоволення позову ОСОБА_1

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову про визнання договору позики недійсними, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо неотримання ним грошових коштів від ОСОБА_1 01 червня 2016 року, а отже й доказів фіктивності укладених правочинів ОСОБА_2 надано не було.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Такої самої позиції дотримується і ВС, що знайшло своє відображення у постанові від 11 лютого 2019 року по справі № 462/3552/16-ц (пров. № 61-26687ск18).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 141 ЦК України, суд вважає також за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, при подачі позовної заяви, в розмірі 500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 354 України, ст.ст. 526, 527, 533, 545, 546, 547, 553, 610, 611, 625, 1046-1051 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 500 (пятсот) гривень.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача: ОСОБА_3, діє в інтересах позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 08 листопада 2016 року, реєстр № 2116.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6..

Представник відповідача: адвокат ОСОБА_4, діє в інтересах відповідача на підставі договору про надання правової допомоги № 17/17 від 12 квітня 2017 року.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ