Провадження №2/428/246/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Андрусишин Н.Т.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» про визнання припинення трудового договору незаконним, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» (надалі ТОВ «Ромашка») про визнання припинення трудового договору незаконним, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона працювала на посаді перукаря ТОВ «Ромашка» відповідно до наказу від 25.01.2011 року № 1-к. Згідно з наказом № 4-к директора ТОВ «Ромашка» ОСОБА_3 від 30.10.2018 року її було звільнено з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки її не було попереджено в належний спосіб. Повідомлення про звільнення надійшло на адресу позивача 03.11.2018 року. Оскільки звільнення є незаконним, вона має бути поновлена на роботі та їй має бути сплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ директора ТОВ «Ромашка» ОСОБА_3 від 30.10.2018 року № 4-к «Про звільнення перукаря ОСОБА_1 31.10.2018 р. за п. 6 ст. 36 КЗпП Україна відмова від продовження роботи у звязку із зміною суттєвих умов праці»; поновити її на роботі на посаді перукаря ТОВ «Ромашка»; стягнути з ТОВ «Ромашка» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що позивач, у відповідності з вимогами ст. 32 КЗпП України була повідомлена про зміну істотних умов праці в установлений законом термін, а своїми діями не дала згоди на продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці. Відповідачем був виданий наказ № 4-к від 30.10.2018 року «Про звільнення перукаря ОСОБА_1 31.10.2018 р. за п. 6 ст. 36 КЗпП України», який був 31.10.2018 року оголошений позивачу директором TOB «Ромашка» в присутності інших працівників підприємства: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Позивач відмовилась розписуватися про ознайомлення з наказом, отримати копію наказу та трудову книжку, про що був складений відповідний акт, який засвідчили вищевказані працівники. Таким чином, позивача було звільнено в її останній робочий день перед датою введення змін істотних умов праці, на які позивач не погодилась. На підставі викладеного, звільнення позивача шляхом припинення з нею трудового договору на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України було здійснено на законних підставах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в позові. Додатково суду пояснила, що 31.10.2018 року вона дійсно була ознайомлена з наказом про звільнення. Проте вона згодна працювати відповідно до змінених умовах оплати праці, оскільки їй необхідно утримувати дитину ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вона виховує сама.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_15 підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в позові.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в позові. Зазначив, що позивач було звільнено з роботи з особистих мотивів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що відповідач за два місяці повідомив ОСОБА_1 про зміну умов оплати праці. Усі процедурні моменти відповідачем були дотримані. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з якими має робочі стосунки. Колектив ТОВ «Ромашка» влітку 2018 року вирішив змінити форму оплати праці на відрядну. На загальних зборах 27.08.2018 року їм оголосили і вручили відповідні повідомлення. ОСОБА_1 відмовилась отримати письмове повідомлення, тому ОСОБА_3 зачитала їй це повідомлення вголос. Також було прийняте рішення направити зазначене повідомлення ОСОБА_1 поштою, проте вона його не отримала.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з якими має робочі стосунки. В ТОВ «Ромашка» були збори, на яких вирішили змінити форму оплати праці та перейти на відрядну форму оплату праці. 27.08.2018 року директор вручила працівникам під підпис відповідні повідомлення. ОСОБА_1 відмовилась отримати письмове повідомлення, тому було прийняте рішення направити їй зазначене повідомлення поштою. 28.08.2018 року директор ОСОБА_3 зачитала ОСОБА_1 зміст повідомлення про зміну умов оплати праці вголос, про що було складено акт. ОСОБА_1 відмовилась поставити підпис на підтвердження отримання повідомлення. У колеги вона сфотографувала на мобільний телефон зміст повідомлення. ОСОБА_1 була обізнана про те, що з 01.11.2018 року змінюються умови оплати праці.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_17 пояснила, що знає ОСОБА_1, з якою у неї огидні стосунки, та ОСОБА_3, з якою має робочі стосунки. 27.08.2018 року директор підприємства повідомила про зміну умов оплати праці, про перехід від зарплати на відрядну форму. Наступного дня директор усім роздала відповідні письмові повідомлення, проте ОСОБА_1 відмовилась його отримувати. 31.10.2018 року ОСОБА_1 звільнили.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_18 пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з якими має робочі стосунки. ОСОБА_1 відмовилась отримувати повідомлення про зміну умов оплати праці. Усі на підприємстві під підпис отримали, лише одна вона відмовилась. 28.08.2018 року ОСОБА_3 в присутності членів трудового колективу зачитала ОСОБА_1 зміст повідомлення, проте і після того, вона не стала його отримувати під підпис і викликала поліцію. Після цього був складений акт про те, що ОСОБА_1 було оголошено повідомлення про зміну умов оплати праці і про те, що вона відмовилась його отримати. Також зазначене повідомлення ОСОБА_1 надіслали поштою.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

25.01.2011 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу перукаря TOB «Ромашка» з оплатою праці згідно штатного розпису на підставі наказу № 1-к директора TOB «Ромашка» ОСОБА_3 «Про прийом на роботу».

30.10.2018 року наказом директора TOB «Ромашка» ОСОБА_3 № 4-к «Про звільнення перукаря ОСОБА_1 31.10.2018 р. за п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у звязку із зміною суттєвих умов праці» ОСОБА_1 звільнена з посади перукаря TOB «Ромашка» за п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у звязку із зміною суттєвих умов праці.

Пунктом 10.3.10. Статуту TOB «Ромашка», затвердженого протоколом Загальних зборів Учасників № 07/05 від 07 травня 2018 року, передбачено, що до компетенції Зборів Учасників ОСОБА_5 входить визначення умов оплати праці посадових осіб ОСОБА_5, його філій, представництв, відокремлених та структурних підрозділів.

Пунктом 14.1. вищевказаного Статуту TOB «Ромашка» передбачено, що відповідно до рішень Зборів Учасників та Статуту ОСОБА_5, Директор може вирішувати питання найму та звільнення працівників, компенсації, умов праці, матеріального стимулювання, робочого часу, відпустки, соціального забезпечення працівників згідно вимог законодавства України. Термін діяльності працівників встановлюється в трудовому договорі.

Згідно з копією протоколу Загальних зборів Учасників TOB «Ромашка» № 26/1 від 17 серпня 2018 року, надана згода керівнику TOB «Ромашка» змінити систему оплати праці перукарям та манікюршам ТОВ «Ромашка» та встановлена даній категорії працівників з 01.11.2018 року відрядну систему оплати праці; постановлено направити повідомлення перукарям та манікюршам про зміну суттєвих умов праці в частині оплати праці, встановленні відрядної оплати праці з дотриманням КЗпП України.

Відповідно до копії наказу № 15 від 23 серпня 2018 року директора TOB «Ромашка» ОСОБА_3 «Про зміну умов оплати праці перукарям та манікюршам ТОВ «Ромашка» з 01.11.2018 р.» встановлено для перукарів та манікюрш ТОВ «Ромашка» пряму відрядну систему оплати праці з 01.11.2018 року.

27 серпня 2018 року директор TOB «Ромашка» ОСОБА_3 намагалася вручити позивачу ОСОБА_1 повідомлення про зміну умов оплати праці перукарям та манікюршам ТОВ «Ромашка» з 01.11.2018 р., але остання відмовилася ознайомлюватися з ним, про що складено відповідні акти від 27.08.2018 року та 28.08.2018 року, тому дане повідомлення було відправлено позивачу засобами поштового звязку.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про зміну умов оплати праці перукарям та манікюршам ТОВ «Ромашка» з 01.11.2018 року.

Згідно з випискою з протоколу Загальних зборів Учасників ТОВ «Ромашка» №29/1 від 03.10.2018 року, було постановлено, що при не наданні перукарем ОСОБА_1 заяви про згоду із змінами суттєвих умов праці переходом на відрядну систему оплати праці з 01.11.2018 року, надати згоду директору ТОВ «Ромашка» на звільнення перукаря ОСОБА_1 31 жовтня 2018 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у звязку із зміною суттєвих умов праці, з виплатою всіх належних сум при звільненні.

З копій актів від 30.10.2018 року, 31.10.2018 року та 01.11.2018 року вбачається, що відсутня заява ОСОБА_1 про надання згоди на пряму відрядну систему оплати праці з 01.11.2018 року.

Крім того, позивач відмовилась ознайомлюватися з наказом про звільнення, забрати його копію та трудову книжку.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені п. 6 ч.1 ст. 36 КЗпП України, а саме: відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно в ТОВ «Ромашка» відбулась зміна істотних умов оплати праці перехід від виплати працівникам заробітної плати на відрядну систему оплати праці, про що позивача і усіх інших працівників підприємства було повідомлено за два місяці з дотриманням приписів ч.3 ст. 32 КЗпП України.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одинокою матірю та сама виховує доньку ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 255554, виданого 02 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, відповідно до якого ОСОБА_14 народилася 16 вересня 2012 року, батьком дитини записаний ОСОБА_19, а матірю ОСОБА_1.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 4 від 20.11.2018 року відомості про батька ОСОБА_14 записані за вказівкою матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України.

Також в судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, що підтверджується листом Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 12.04.2019 року №1414/17.10-113.

Частиною 3 ст. 184 КЗпП України встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача було незаконним, таким, що порушує її права та інтереси, оскільки вона є одинокою матірю, тобто жінкою, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері.

Таким чином, з урахуванням наведеного та відповідно до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі на посаді перукаря ТОВ «Ромашка» з 31.10.2018 року, а припинення трудового договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України є незаконним.

Оскільки суд дійшов висновку про поновлення позивача на роботі, то слід застосувати приписи ч.2 ст. 235 КЗпП України та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня, наступного за днем незаконного звільнення, по день ухвалення рішення у цій справі, тобто з 1 листопада 2018 року по 14 квітня 2019 року за 113 робочих днів вимушеного прогулу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок).

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що у вересні 2018 року та жовтні 2018 року позивач не працювала, що підтверджується довідкою від 12 квітня 2019 року №10.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Згідно з індивідуальними відомостями ПФУ про застраховану особу ОСОБА_1 остання отримала заробітну плату у липні 2018 року в розмірі 3723 грн., в серпні 2018 року в розмірі 3723 грн.

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 3723 грн. ((заробітну плата за липень 2018 року в розмірі 3723 грн. + заробітна плата за серпень 2018 року в розмірі 3723 грн.) : 2 = 3723 грн.).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 169,23 грн. (середньомісячна заробітна плата : кількість робочих днів у липні-серпні 2018 року = 3723 грн. : (22робочі дні в липні 2018 року + 22 робочі дні в серпні 2018 року) = 3723 грн. : 44 робочі дні = 169,23 грн.).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу, визначений без податків, зборів та інших обовязкових платежів, становить 19122,99 грн. (113 робочих днів вимушеного прогулу х середньоденну заробітну плату = 113 днів х 169,23 грн. = 19122,99 грн.).

Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в межах стягнення платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2114,40 грн. (704,80 грн. за вимогу про поновлення на роботі, 704,80 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 704,80 грн. за вимогу про визнання припинення трудового договору незаконним, всього 704,80 грн. х 3 вимоги, які було задоволено = 2114,40 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258- 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припинення трудового договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на посаді перукаря в ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка».

Стягнути з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2018 року по 14.04.2019 року в сумі 19122 (девятнадцять тисяч сто двадцять дві) грн. 99 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в межах стягнення платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка» на користь держави судовий збір в сумі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі буде складене 19.04.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 108, кв. 79, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_2, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, б. 23, кв. 36, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ромашка», місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Менделєєва, б. 46, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Представник відповідача: ОСОБА_3, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, б. 12а, кв. 23, паспорт серії ЕМ №833217.

Представник відповідача: ОСОБА_4, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, б. 22, кімн. 107.

Суддя Ж. І. Кордюкова