КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 376/2179/17 Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2930/19 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Васильєва Дениса Васильовича - представника Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

У вересні 2017 року ПрАТ "Київобленерго" звернулося у суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 65732,62 грн. вартості спожитої електричної енергії та 1600,00 грн. судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2000 між ОСОБА_4 та ВАТ "Київобленерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київобленерго", укладено договір про користування електричною енергією №1577 з особовим рахунком НОМЕР_1, відповідно до якого відповідач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Договір від 31.08.2000 №1577 ОСОБА_4 не переукладав і є діючим.

17 лютого 2017 року під час заміни розрахункового засобу обліку в будинку АДРЕСА_1 (наряд на виконання робіт №) працівниками Сквирського районного підрозділу ПрАТ "Київобленерго" було проведено демонтаж електролічильника СО-И 446, заводський номер 2094057 та зафіксовано показник лічильника - 64775 кВт, що підтверджується Актом №269136 від 17.02.2017. Енергопостачальником було встановлено новий електролічильник СОЕ 5028 МПВ, заводський номер 05006885 з показником - 000033 кВт, що підтверджується Актом №378118 від 17.02.2017 про передачу на відповідне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому.

Відповідно до наявних даних ПрАТ «Київобленерго» в автоматизованій системі ведення розрахунків за електроенергію станом на 15.01.2017 споживачем повідомлено показник електролічильника СО-И 446 - 6333.

Фактично по особовому рахунку НОМЕР_1 протягом тривалого періоду фіксувалися лише перші чотири цифри п'ятизначного показника лічильника електроенергії СО-И 446, у результаті чого не відбувався достовірний облік електроенергії, що споживалася та не оплачувалася належним чином.

28.02.2017 до Сквирського районного підрозділу ПрАТ "Київобленерго" звернувся

ОСОБА_5, як власник будинку АДРЕСА_1, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, із заявою про укладення договору про користування електроенергією у житловому будинку.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 22.03.2017, борг він визнав у повному обсязі та просив дозволу погашення боргу частинами протягом п'яти років.

12.04.2017 Сквирським РП ПрАТ "Київобленерго" на заяву ОСОБА_5 надано відповідь та роз'яснено, що після підписання угоди про затвердження графіку погашення заборгованості, суму боргу необхідно буде сплатити протягом 6 місяців.

Станом на 05.09.2017 угоди про затвердження графіку погашення заборгованості не зареєстровано.

ОСОБА_4, відчуживши майно нерухомості, договір про користування електроенергією не припинив, заяви щодо розірвання договору №1577 від 31.08.2000 не надав, кінцеві показники лічильника не надав, звірку показників не провів, чим порушив приписи ПКЕЕН.

ОСОБА_5, набувши право власності на нерухоме майно - будинок №9 по вул. Ордаша, с. Безпечна, Сквирського району, тривалий час користувався електроенергією, про укладення договору про користування електроенергією не звертався, отримував неналежні йому розрахункові документи, невірно повідомляв показники лічильника, що спричинило заборгованість, чим порушив приписи ПКЕЕН. Відповідачі заборгованість не сплатили. Тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду Васильєв Денис Васильович - представник Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» подав на нього апеляційну скаргу. Вважав його необґрунтованим, незаконним та ухваленим без встановлення дійсних обставин справи з грубим порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначав, що при заміні розрахункового засобу обліку в будинку АДРЕСА_1 працівниками Сквирського РП було проведено демонтаж лічильника та зафіксовано показник лічильника на 5-ть цифр та складено відповідний акт. Перевіркою було встановлено, що оплата була проведена по показникам із 4-х цифр. У зв'язку з цим було нараховано борг та запропоновано відповідачу ОСОБА_5 його погасити. У письмовій заяві ОСОБА_5 визнав борг, просив провести реструктуризацію боргу на 5-ть років, але позивач погодився на 6-ть місяців. Однак, борг не був погашений, тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. Крім того, в апеляційній скарзі також викладається нормативне обгрунтування звернення позивача до суду. На думку представника позивача, у діях відповідачів має місце порушення Правил користування електроенергією, зокрема, відповідач ОСОБА_4 , колишній власник будинку та з яким було укладено договір про користування електроенергією, в установленому законом порядку не розірвав договір при відчужені будинку, оплата ним проводилась по показникам 4-х цифр , а відповідач ОСОБА_5 теперішній власник, який користується електроенергією, але не укладав договір, повинні нести солідарну відповідальність, як зазначено в позовній заяві щодо погашення боргу. Тоді як в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_5 у розмірі 65 732,62 грн. та витрати по судовому збору.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» відповідач ОСОБА_5 зазначав, що відповідачем не зафіксовано порушень з його боку Правил користування електроенергією, а тому правових підстав стягнення вартості спожитої електричної енергії у позивача відсутні. Вважає апеляційну скаргу позивача необгрутованою.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» відповідач ОСОБА_4 посилався на необгрутованість апеляційної скарги. При цьому зазначав, що дійсно ним з відповідачем було укладено договір про користування електроенергією 31.08.2000. Проживав він у будинку до 2007 року - часу відчуження будинку. За час користування електроенергією претензій до нього від позивача не надходило, порушень при перевірках не виявлено. Вважає, що він є неналежним у справі відповідачем.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому правові підставили до їх задоволення відсутні.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

31 серпня 2000 року між відповідачем ОСОБА_4 та ВАТ «Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київенерго» було укладено договір про користування електричною енергією №1577 з особовим рахунком «200360148, відповідно до якого відповідач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку.

09 липня 2007 року на підстав договору купівлі-продажу будинку, посвідченого нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №1577, ОСОБА_5 - другий відповідач у справі, став власником житлового будинку АДРЕСА_1, який продав йому ОСОБА_4

Відповідно до п.6 вказаного договору ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_5 прийняв нерухоме майно, яке є предметом договору, а також технічну документацію на будинок.

Згідно п.16 цього договору ОСОБА_4, як продавець будинку при здійсненні 09.07.2007 правочину ствердив, що заборгованості за комунальні послуги, електроенергію, опалення, газ та інші обов'язкові платежі на момент укладення договору немає.

31.08.2007 право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ОСОБА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007, номер витягу 15777015.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416 (далі Методика).

Правилами ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторонами (постачальник) зобов'язується надати другій стороні ( споживачу, абонентові), енергетичні та інші ресурси , передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За положеннями статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

В силу ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією, які затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з пунктом 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

З матеріалів справи вбачається, що позов до суду про солідарне стягнення боргу за спожиту електроенергію позивач пред'явив на підставі ст. ст. 509, 610, 611, 614, 1166 ЦК України.

Його позовні вимоги зводились до того, що оплата за спожиту електроенергію проводилась не в повній мірі, що стало результатом виникнення боргу, який відповідачі у добровільному порядку не погасили, а тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. В подальшому з урахуванням уточнених позовних вимог та заяви відповідача ОСОБА_5 представник позивача вважав, що борг за спожиту електроенергію повинен нести ОСОБА_5

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинною, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним (ст. 614 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що з часу придбання будинку №9 по вул. Ордаша, с. Безпечна, відповідач ОСОБА_5 в ньому був тільки зареєстрований, а фактично в ньому проживали його батьки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою №11/03-17 від 01.03.2017, виданою ТОВ «Енергоактив-1» та довідкою №103 від 17.03.2017, виданою Дулицькою сільською радою Сквирського району Київської області.

Згідно п.2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 199 року №1357, технічна перевірка-виконання комплексу робіт із метою визначення відповідальності стану засобу обліку та/або таврування, параметрів часових зон чи роботи керуючої програми; відповідальності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку цим Правилам та іншим нормативно-правовим актам; виявлення самовільного підключення, використання штучного «нуля», порушення роботи засобу обліку електричної енергії.

17 лютого 2017 року працівниками Сквирського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» на підставі завдання №900322454 в будинку АДРЕСА_1, без заявки власника будинку на заміну розрахункового засобу обліку, без відома та повідомлення власника будинку, без повідомлення про необхідність заміни розрахункового засобу обліку (лічильника) здійснили технічну перевірку розрахункового засобу обліку електричної енергії (лічильника) з такими реквізитами: тип лічильника - СО-И446 заводський номер 2094057, дата державної повірки - 2006 рік, загальний показник лічильника «64775» кВт та провели його демонтаж та встановили без відома власника будинку новий електролічильник типу СОЕ 5028 МПВ, заводський номер «05006884» з показником «000033». Докази про повідомлення власника будинку матеріали справи не містять та про їх наявність позивачем не зазначено.

Того ж таки, 17.02.2017 проведені вище роботи були зафіксовані працівниками Сквирського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» в Акті №269136 технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380В від 17.02.2017, із якого вбачається, що причиною перевірки була потреба виносу розрахункового засобу обліку на опору. З акту незрозуміло причину демонтування попереднього лічильника. Акт був складено на споживача ОСОБА_4, який не проживає в цьому будинку з часу його відчуження (2007 рік) , не є його власником, доступу до будинку немає і цей акт не підписував. Не підписував цей акт і теперішній власник будинку ОСОБА_5, так як за цією адресою він не проживає, і на момент виконання робіт представниками позивача не був присутній за вказаною адресою.

Згідно висновку технічної перевірки, зробленого працівниками позивача на місці проведення робіт 17.02.2017, облік працює вірно.

При виконанні демонтажу розрахункового засобу обліку електричної енергії (лічильника) тип лічильника СО-И446 заводський номер 2094057, дата державної повірки - 2006 рік по місцю проведення робіт АДРЕСА_1 працівниками позивача порушень ПКЕЕН не виявлено.

17.02.2017 акти про порушення ПКЕЕН щодо будь-якого побутового споживача, в тому числі, і на ОСОБА_5 представниками позивача не складалися.

Актом №378118 від 17.02.2017 про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб, встановлених на ньому, складеному працівниками позивача 17.02.2017 на місці проведення робіт, підтверджені відсутність порушень ПКЕЕН з боку будь-якого споживача в АДРЕСА_1 області щодо використання електричної енергії, в тому числі і з боку ОСОБА_5 Акти про порушення ПКЕЕН на споживача ОСОБА_5 представниками позивача не складалися, відмітка з цього приводу в акті відсутня. Повідомлення про порушення ОСОБА_5 норм ПКЕЕН йому не направлялися.

Судом правильно встановлено і не спростовано сторонами, що роботи працівниками позивача проводились у відсутність відповідачів і акт від 17.02.2017 також складався лише працівниками позивача за відсутності відповідачів і ними не підписувався.

Працівниками позивача 17.02.2017 у складених Актах не відображено, що облік використаної електричної енергії в АДРЕСА_1 не відповідає вимогам Правил улаштування електроустановок та Правил користування електричною енергією для населення, в т.ч. і щодо класу точності лічильника, наявності доступу до мереж, місця розташування лічильника, не вказано, що лічильник тип лічильника - СО-И446 заводський номер 2094057, дата державної повірки - 2006 рік, з показником лічильника «64775» кВт є п'ятирозрядний, в той час, як показники пред'являлися відповідачем ОСОБА_4 з моменту укладення договору №1577 від 31.08.2007 як по чотирьох розрядному лічильнику (перші чотири знаки) і на протязі тривалого часу, з 31.08.2000 по 09.07.2007 і в подальшому претензій у позивача з цього приводу не було.

Вказаний позивачем в Акті №269136 від 17.02.2017 демонтований розрахунковий засіб обліку (лічильник): тип лічильника - СО-И446 заводський номер 2094057, дата державної повірки - 2006 рік, з показником лічильника «64775» кВт, в АДРЕСА_1 області не відповідає розрахунковому засобу обліку, який було встановлено позивачем у будинку АДРЕСА_1 31.08.2000, що підтверджується даними, вказаними в п.6.5 Договору №1577 про користування електричною енергією від 31.08.2000, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, зокрема, заводський номер лічильника в договорі зазначено - 9610384 (у знятого 17.02.2017 заводський номер 2094057); дата державної повірки в договорі значиться - 1996 рік ( у знятого 2006 рік). Не відповідає і номер пломби, встановленої та засіб обліку в 2000 році (номер34- п.6.5 договору) номеру пломби, виявленої на демонтованому засобі обліку 17.02.2017 (номер 31745673 вказано в Акті №269136 від 17.02.2017). Документи, підтверджуючі проведення державної повірки розрахункового засобу обліку, зазначеного в договорі в 2006 році або заміну цього засобу обліку на аналогічний засіб обліку в матеріалах справи відсутні. Також відсутні і документи, які б підтверджували, що це той самий пристрій обліку електричної енергії який обслуговує будинок АДРЕСА_1, як відсутні і акти огляду даного засобу огляду (повірки за 1996 або 2006 роки) в період з 31.08.2000 по даний час.

Правильно встановлено судом, що ні колишній власник будинку ОСОБА_4, ні теперішній ОСОБА_5 при демонтажі лічильника та складені акту від 17.02.2017 не були присутні, тобто акти складені з порушенням норм ПКЕЕН. Дані про порушення Правил користування електричною енергією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні. А доводи позивача про те, що наявність в будинку побутової та господарської техніки потужність якої не відповідає кількості спожитої електричної енергії є лише припущенням, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами.

В порушення вимог п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, копія акту від 17.02.2017 відповідачам не була вручена, чим вони були позбавлені можливості внесення до акту своїх зауважень.

Пунктом 6.40 Правил встановлено, що перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика), у разі явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів.

Відповідно до п.п.3 пункту 2.1 Методики остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ , як, зокрема: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу цього індикатора), використання фазозсувного трансформатора тощо).

Судом встановлено відсутність порушень споживання електричної енергії відповідачами. І ці обставини підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості, незаконності рішення суду, його ухвалення без встановлення дійсних обставин справи, з грубим порушенням норм процесуального права, порушення відповідачами, на думку представника позивача, Правил користування електроенергією, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Посилання представника позивача на той факт, що відповідач ОСОБА_5 визнавав борг та подав позивачу з цього приводу заяву є неспроможними, оскільки належних доказів, що саме відповідач ОСОБА_5 подавав таку заяву, позивач суду не надав, а відповідач ОСОБА_5 в категоричній формі заперечив написання такої заяви та подачі її позивачу.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Васильєва Дениса Васильовича - представника Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: