ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-5556/08 Номер провадження 22-ц/814/27/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_2

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2008 року, ухвалене суддею Тімошенко Н.В., повний текст рішення складено - дати не вказано

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2008 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з теплопостачання відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однак останні не оплатили зазначені послуги, через що утворилася заборгованість в розмірі 2 701 грн. 81. Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просив стягнути з відповідачів на свою користь 2 701 грн. 80 коп. в рахунок погашення заборгованості, 51 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. а всього 2 782 грн. 82 коп.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2008 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.08.2006 року по 01.08.2008 року в сумі 2701,81 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення в сумі 30 грн., всього 2 782,81 грн.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наймач та члени його сім'ї користуються нарівні всіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають із договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги в тому числі теплопостачання, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення» затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься щомісяця за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2008 року у справі № 2-5556/08 за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - залишено без задоволення (а.с. 12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, недостатнього дослідження письмових доказів та обставин справи, що мають значення для справи, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент розгляду позовної заяви ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживав, послугами ПКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не користувався, з ним та його батьком договору з ПКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не було укладено, так як квартира була непридатна для проживання. Всі комунікації в квартирі на час ухвалення рішення суду відключені. Даний факт підтверджується відповідними актами обстеження, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, вбачається що на час звернення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали у АДРЕСА_1, куди позивач надавав послуги з теплопостачання.

Відповідачі несвоєчасно вносили плату за надані послуги, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2006 року по 01.08.2008 року у розмірі 2 701,81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що справа № 2-5556/08 за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 2 701 грн. 81 коп. знищена на підставі Переліку судових справ, що утворюються у діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом ДСА № 22 від 11.02.2010 року. У наряді знищення справ за 2008 рік зберігається оригінал рішення суду від 10.12.2008 року, що слідує з довідки № 01.2-10/11023/01.08.2018 (а.с. 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань по оплаті за надані комунальні послуги з теплопостачання.

Апеляційний суд у складі колегії суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 20 ч.1 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що обов'язок з укладення договору на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача.

Як встановлено ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Факт відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

По справі також вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 72).

Як зазначає відповідач ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_1 перебувала у комунальній власності, у ній з 25.07.1994 р. були зареєстровані він та його батько ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., 19.10.2017 р. він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, тобто він є її власником та є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_4 (а.с. 20).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК Укрпаїни спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

По справі вбачається, що відповідач ОСОБА_3 на час смерті батька ОСОБА_4 був зареєстрований у спірній квартирі, отже за змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.03.2019 р. визнано у даній справі правонаступником померлого ОСОБА_4 - його сина ОСОБА_3 (а.с. 75-76).

Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Таким чином вбачається, що оскільки квартира АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_4 перебувала у комунальній власності, то зареєстровані у ній особи - відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 несли солідарну відповідальність по сплаті за надані комунальні послуги. Після смерті батька ОСОБА_4 його син ОСОБА_3 приватизував квартиру, як сам це зазначає у заяві від 27.02.2018 р. (а.с. 20), та став її власником згідно свідоцтва про право власності від 19.10.2017 р., тобто згідно ст. 322 ЦК України як власник він несе тягар утримання майна.

До апеляційної скарги відповідач ОСОБА_3 додав акт № 152 від 01.09.2006 р., складений службою обліку та реалізації «Полтававодоканал», з якого вбачається, що контролером служби обліку і реалізації було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет наявності води в ній та встановлено, що вода у кранах відсутня, відвід від стояка відрізаний (а.с. 16).

На час ухвалення судом першої інстанції заочного рішення суду від 10.12.2008 р., цей акт існував, тобто існували обставини, які не були досліджені судом при ухвалені рішення. Як вбачається зі змісту мотивувальної частини рішення суду відповідачі у судове засідання не з»явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили про причини неявки. В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 вказує, що не знав про розгляд справи у суді, про наявність заочного судового рішення дізнався тільки 06.07.2018 р., коли отримав його копію у суді.

Перевірити факт повідомлення відповідачів про розгляд справи у суді 10.12.2008 р. неможливо із-за знищення матеріалів цивільної справи, тому у зв»язку з тим, що відповідачі не були присутні у суді першої інстанції, свої докази суду не надавали, то колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги акт від 01.09.2006 р., як доказ по справі.

Також, відповідачем надано акт від 05 жовтня 2017 року, складений представником служби обліку та реалізації води КП ПОР «Полтававодоканал», з якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 на момент обстеження виявлено, що трубопровід гарячої води проходить транзитом, холодна вода є, кран не опломбований, сантехприлади не підключені, помешкання не придатне для проживання (а.с.17). Цей акт складено після отримання відповідачем ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на квартиру.

Також надано акт перевірки системи теплопостачання від 04 жовтня 2017 року, складений комісією представників ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», з якого вбачається, що стояк системи гарячого водопостачання проходить транзитом через квартиру № 110 в будинку по вул. Чайковського, 7 м. Полтави. Зазначений стояк замінено з сталевого трубопроводу на менш масивний, відгалудження на рушникосушник відсутнє (а.с. 21).

Крім цього, постановою Полтавського апеляційного суду від 21.11.2018 р. у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.08.2008 р. по 01.06.2010 р. встановлено, що з 2006 р. гаряче водопостачання до квартири, в якій зареєстровані відповідачі, не здійснюється і вони не могли ним користуватися (а.с. 62-64).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за послуги з опалення1 657,987 грн., виключивши із суми заборгованість за гарячу воду 1 054,57 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що він з 1997 року не проживає у АДРЕСА_1, про що свідчить довідка виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району № 8942 від 09.11.2017 року (а.с.15), не заслуговують на увагу, оскільки що у період, коли виникла заборгованість, ОСОБА_3 залишався зареєстрований за вказаною адресою і не повідомив позивача про своє фактичне місце проживання з наданням відповідних доказів та не просив не здійснювати нарахування на нього послуг з теплопостачання в цій квартирі у зазначений період.

Позивач надав апеляційному суду розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу ОСОБА_4 за спірний період з 01.08.2006 року по 01.08.2008 року, з якого вбачається, що за опалення нараховано - 1 657,987 грн., за гаряче водопостачання - 1 054,57 грн., проведено перерахунок за відсутність послуг - 10,74 грн. та всього сума заборгованості складає 2701,81 грн. Якщо із заборгованості виключити нарахування за гарячу воду, то нарахування за опалення буде становити 1 657,98 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2008 рокув частині стягнення заборгованості за подачу гарячої води - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за подачу гарячої води у розмірі 1 054,57 грн. - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за опалення у розмірі 1 657,98 грн., 51 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. а всього 1 738,98 грн. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов