КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 756/10595/17

Апеляційне провадження №22-ц/834/3108/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Ткаченко І.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Олешка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої громадянинові притягненням до кримінальної відповідальності

за апеляційною скаргою Карпенко Наталії Валеріївни в інтересах Держави в особі Державної казначейської служби України

на рішення Оболонського районного суду м. Києва ухваленого 14 листопада 2018 року в приміщенні суду під головуванням судді Майбоженко А.М., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Держави в особі Державної казначейської служби України, та просив стягнути з відповідача за рахунок державного бюджету на свою користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2000000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що протягом 4 років 3 місяців 12 днів зазнав кримінального переслідування в межах розслідування кримінальної справи №20-3943. В цей період його позбавлено волі, застосовано неправомірні обмеження розпорядження належною йому власністю, проведено ряд незаконних слідчих дій. Кримінальне провадження відносно нього закрито по спливу вказаного строку у зв'язку з відсутністю події злочину.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва ухваленого 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 до Держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої громадянинові притягненням до кримінальної відповідальності - задоволено.

Стягнуто з Держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 2 000 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди та 15 000 грн - витрат, пов'язаних з проведенням психологічної експертизи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Карпенко Н.В. в інтересах Держави в особі Державної казначейської служби України подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Також вказує, що Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, а відтак не може нести відповідальність за дії інших суб'єктів, а покладення будь-якої відповідальності на Казначейство свідчить про невірне вирішення справи по суті. Крім того вказує, що оскільки право позивача на відшкодування шкоди є наслідком незаконності у діях органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду відшкодування шкоди має відбуватись в розмірах і порядку, передбачених Законом.

Від сторони позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просив апеляційну скаргу Карпенко Н.В. в інтересах Держави в особі Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. При цьому вказував, що з метою встановлення орієнтованої суми завданої моральної шкоди, позивач звернувся до експерта Київської незалежної судово-експертної установи ОСОБА_5 для проведення психологічної експертизи, та висновком експерта №2547 від 2 липня 2018 року встановлено, що позивачу внаслідок ситуації з притягненням до кримінальної відповідальності завдано (нанесено) моральну шкоду (з психологічної точки зори), а також встановлено, що розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_3 моральної шкоди може становити 609, 36 мінімальних заробітних плат.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом.

18 квітня 2011 року старшим слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи за фактом фіктивного підприємництва, тобто створення суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «ПРОМАГРОЛІЗИНГ», ТОВ «АГРОПРОМСЕРВІС ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМІНЬ Л» з метою прикриття незаконної діяльності та за фактом підроблення документів податкової звітності ТОВ «ПРОМАГРОЛІЗИНГ», ТОВ «АГРОПРОМСЕРВІС ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМІНЬ Л» за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 358 КК України і присвоєно кримінальній справі реєстраційний № 20-3943.

21 червня 2011 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 та обшук в належному йому автомобілі BMW 5321 E60.

Згідно протоколів обшуку від 21 червня 2011 року із квартири та автомобіля ОСОБА_3 вилучено: грошові кошти у розмірі 74 000 грн та 519 грн; телефон «Nokia» 2180 чорного кольору, Nokia» 1616-2 чорного кольору з синіми смужками, «Apple iPhone» чорного кольору та «Nokia» сіро-чорного кольору; ноутбук «MSI» моделі MS-6837D ; жорсткий диск Asus № DL 2.5' EXT.HDD/500G.

Після проведення обшуку автомобіля його було вилучено та направлено на тимчасове зберігання до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві.

22 червня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. по справі № 20-3943 винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ознаками організації фіктивного підприємництва, тобто створення суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «Промагролізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд» та ТОВ «Промінь Л» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками в його діях складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України.

22 червня 2011 року ОСОБА_3, який підозрювався у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 205 КК України затримано в приміщенні СУ ГУМВС України в м.Києві в порядку ст. 115 КПК України.

Починаючи з 22 червня 2011 року, ОСОБА_3 почав утримуватися в ІТТ при ГУ МВС України в місті Києві.

23 червня 2011 року старший слідчий СУ ГУ МВС України в м. Києві Безушко А.П. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

24 червня 2011 року Шевченківським районним судом міста Києва продовжено термін затримання підозрюваного ОСОБА_3 до 09 діб, тобто до 01 години 15 хвилин 1 липня 2011 року.

29 червня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про накладення арешту на грошові кошти в сумі 74 000 грн, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання позивача та 519 грн, які були вилучені під час обшуку в належному йому автомобілі. Грошові кошти повернуті лише через 6 місяців після закриття кримінального провадження у 2016 році.

29 червня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ознаками в його діях організації фіктивного підприємництва ТОВ «Н.Т.К.ОКТАН» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України. Цього ж дня ОСОБА_3 притягнуто як обвинуваченого по справі № 20-3943.

Цією ж постановою зазначена кримінальна справа об'єднана в одне провадження з кримінальною справою № 20-3943 під загальним реєстраційним номером № 20-3943.

30 червня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України.

12 серпня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про визнання та приєднання до кримінальної справи № 20-3943 речових доказів, які були вилучені під час обшуку у квартирі позивача ще 21 червня 2011 року, а саме належна Позивачу комп'ютерна техніка: Ноутбук «MSI» моделі MS-6837D ; жорсткий диск Asus № DL 2.5' EXT.HDD/500G. Всі зазначені речові докази були передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ГУ МВС України в м. Києві.

Досудове слідство в даній справі та запобіжний захід відносно ОСОБА_3 неодноразово продовжувались.

1 липня 2011 року слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Гаврилюком І.Д. прийнято постанову про накладення арешту на квартиру, яка знаходиться в місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 та яка на праві власності належить ОСОБА_3 та заборонено виконання з вказаною квартирою будь-яких цивільно-правових угод, її продаж та переоформлення.

Цього ж дня, 1 липня 2011 року, слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Гаврилюком І.Д. прийнято постанову про накладення арешту на автомобіль марки BMW 532I E60, 2008 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_3 та заборонено виконання з вказаним автомобілем будь-яких цивільно-правових угод, його продаж та переоформлення. Більше того, цією ж постановою зазначалося, що автомобіль буде зберігатися на штраф-майдані УДАІ ГУМВС України. Повернуто автомобіль власнику стало можливим лише 23 жовтня 2013 року.

15 вересня 2011 року старший слідчий СУ ГУМВС України в м. Києві Безушко А.П. за погодженням 16 вересня 2011 року із заступником прокурора міста Києва ШморгуномО.С. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із поданням про накладення арешту на кошти ОСОБА_3 та зупинення видаткових операцій по його рахунку.

19 вересня 2011 року Шевченківським районним судом міста Києва подання старшого слідчого Безушка А.М. задоволено і прийнято постанову, відповідно до якої накладено арешт на рахунок № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, відкритий у ПАТ «Дельта Банк», зупинивши видаткові операції по рахунку.

Станом на 27 вересня 2011 року на рахунку № НОМЕР_2, який був відкритий в АТ «Дельта Банк», знаходилися належні ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 600 000 гривень.

21 серпня 2014 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва по справі № 758/9566/14-к скасовано арешт, накладений суддею Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2011 року на рахунок № НОМЕР_2, відкритий ОСОБА_3 у ПАТ «Дельта Банк».

29 вересня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ознаками в його діях організації вчинення фінансових операцій з коштами одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації, спрямованих на приховування незаконного походження таких коштів, за ознаками в його діях злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 209 КК України.

Цією ж постановою зазначена кримінальна справа об'єднана в одне провадження з кримінальною справою № 20-3943 під загальним реєстраційним номером № 20-3943.

4 жовтня 2011 року постановою старшого слідчого управління ГУ МВС України в місті Києві Безушком А.П. прийнято постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 - ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27 - ч.1 ст. 209 КК України

5 жовтня 2011 року ОСОБА_3 пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 - ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27 - ч.1 ст. 209 КК України.

6 жовтня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в місті Києві Безушко А.П. прийнято постанову про виділення з кримінальної справи № 20-3943 кримінальної справи, порушеної за фактом підроблення документів ТОВ «Промагролізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд», ТОВ «Промінь Л» за ознаками складу злочинів, передбачених частиною 2 статті 358 Кримінального кодексу України в окреме провадження. Виділеному провадженню присвоєно реєстраційний номер № 20-3996.

17 листопада 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в місті Києві Безушко А.П. перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч.3 ст. 27 - ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27 - ч.1 ст. 209 КК України на ч. 3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 209 КК України згідно постанови слідчого про перекваліфікацію дій.

17 листопада 2011 року, старший слідчий СУ ГУМВС України в місті Києві капітан міліції Безушко А.П. приймає постанову про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за частиною 3 статті 27 частиною 1 статті 209 Кримінального кодексу та порушує кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 209 КК України.

17 листопада 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ознаками в його діях організації фіктивного підприємництва ТОВ «Сінергія-С» з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою групою осіб, за ознаками в його діях злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

Цією ж постановою зазначена кримінальна справа об'єднана в одне провадження з кримінальною справою № 20-3943 під загальним реєстраційним номером № 20-3943.

6 грудня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України в частині щодо організації фіктивного підприємництва ТОВ «ПРОМАГРОЛІЗИНГ», ТОВ «АГРОПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» та ТОВ «ПРОМІНЬ Л» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

7 грудня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про виділення з кримінальної справи № 20-3943 для проведення додаткової перевірки матеріалів кримінальної справи, порушеної за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Промагролізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд», ТОВ «Промінь Л», ТОВ «Міксбуд», ПП «БВП-Буд», ТОВ «Автодорінвест» та ТОВ «Кронк МСК» за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.205 КК України в окреме провадження. Виділені матеріали були приєднані до кримінального провадження за реєстраційним номером № 20-3996.

Цього ж дня, 7 грудня 2011 року постановою старшого слідчого слідчого управління ГУ МВС України в місті Києві Безушком А.П. прийнято постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 209 КК України.

Крім того, 7 грудня 2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про виділення з кримінальної справи № 20-3943 для проведення додаткової перевірки документів, які були вилучені у ОСОБА_3 під час обшуку у належній йому квартирі 21 червня 2011 року. Виділені матеріали були приєднані до кримінального провадження за реєстраційним номером № 20-3996.

В 2012 році органом досудового слідства складено обвинувальний висновок та направлено на розгляд до суду.

Органами досудового слідства пред'явлено обвинувачення ОСОБА_3 в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у організації фіктивного підприємництва, тобто створення суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «Н.Т.К. ОКТАН» та ТОВ «СІНЕРГІЯ-С» з метою незаконної діяльності, вчинені повторно, що заподіяли великої матеріальної шкоди державі, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, а також у організації вчинення фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) доходів, спрямованих на приховування незаконного походження таких коштів, джерела їх походження, переміщення, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) доходів, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України.

Кримінальна справа № 20-3943 перебувала на розгляді в Подільському районному суді міста Києва.

26 липня 2012 року постановою судді Подільського районного суду м.Києва змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_3 з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

08 травня 2014 року постановою Подільського районного суду м. Києва № 2607/2476/2012 кримінальну справу № 20-3943 направлено прокурору м. Києва для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід залишено без змін.

При цьому, судом зазначено, що під час провадження досудового слідства обставини справи досліджені поверхово та однобічно, з порушенням вимог чинного законодавства, за наявності численних заяв свідків про надання свідчень під тиском слідчого та внаслідок фальсифікації ним відповідних протоколів, за наявності даних щодо ймовірної причетності працівників правоохоронних органів до зникнення 132 310 грн, наявних у фігурантів справи під час їх вилучення та огляду, відсутності власне допустимих доказів самої події злочину.

Крім того, суд в постанові від 8 травня 2014 року зазначив про те, що прослуховування телефонних розмов велось незаконно і не було санкціоноване судом, як того вимагає ст. 31 Конституції України.

На додатковому розслідуванні, прокуратурою міста Києва підслідність даної справи була визначена за Подільським УП ГУНП України в м. Києві.

25 червня 2014 року СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0004451 від 25 червня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України.

Крім того, 25 червня 2014 року СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0004454 від 25 червня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 209 ч. 2 КК України.

Постановою старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва Коваля Б.В. від 25 червня 2014 року, кримінальне провадження № 0004451 від 25 червня 2014 року об'єднано з кримінальним провадженням № 0000134, та присвоєно основний номер останнього.

Також, постановою старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва Коваля Б.В. від 25 червня 2014 року, кримінальне провадження № 0004454 від 25 червня 2014 року об'єднано з кримінальним провадженням № 0000134, та присвоєно основний номер останнього.

Постановою слідчого СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві від 25 червня 2014 року закрито кримінальні провадження № 0004451 та № 0004454 стосовно позивача та його батька ОСОБА_12 за відсутністю події злочину (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Прокурором прокуратури Подільського району м. Києва Муждабаєвим І.Е. 8 жовтня 2014 року вказана постанова слідчого від 25 червня 2014 року про закриття кримінальних проваджень відносно позивача скасована, постанови слідчого про скасування арештів скасовані, а матеріали кримінального провадження № 0004451 та № 0004454 направлені слідчому для подальшого розслідування.

3 вересня 2015 року слідчим СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві Міським І.І. прийнято постанову про закриття кримінального провадження в частині, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004451 від 25 червня2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України, закрити у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004454 від 25 червня2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 209 ч. 2 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Запобіжний захід, який обраний відносно ОСОБА_3 скасовано. Речові докази у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004451 від 25 червня2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України повернуто власнику відповідно до протоколів вилучення. Речові докази у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004454 від 25 червня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України повернуто власнику відповідно до протоколів вилучення. Продовжено досудове розслідування кримінального провадження № 0000134 від 20 червня2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України відносно інших осіб, які підлягають притягненню до кримінальної відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000000 грн суд вважав, що такий розмір є обґрунтований та відповідає обсягу моральних втрат, завданих позивачу.

Апеляційний суд в повній мірі не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п.1 ст.1 та п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ч.2,3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно із ч.ч.5,6 ст.4 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди. Проте визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 2000000 грн помилково прийняв, як на підставу визначення такого розміру лише висновок експерта №2547 від 2 липня 2018 року.

Отже, з моменту порушення відносно позивача кримінальної справи та до моменту її закриття у зв'язку з відсутністю події злочину (з 22 червня 2011 року по 3 вересня 2015 року) минуло 4 роки 2 місяці 12 днів.

Отже, згідно з Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянином незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір завданої моральної шкоди становить 187639 грн 20 к.

Згідно висновків експерта №2547 від 2 липня 2018 року, складеного експертом Київської незалежної судово-експертної установи, ситуація, що пов'язана з незаконним притягненням ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності у кримінальній справі №20-3943 є психотравмуючою для нього. Психотравмуючий зміст згаданої ситуації полягає у тому, що вона, уявляючи собою комплексний стресогенний чинник екстремальної дії, викликала та стала підтримувати у ОСОБА_3 інтенсивні негативні переживання (страждання), руйнівні стосовно його психологічного позитивного самопочуття, тобто стосовно почуття повноцінності власної особистості та поваги. ОСОБА_3 внаслідок зазначеної ситуації спричинені страждання, тобто завдано (нанесено) моральну шкоду. Можливий розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_3 моральної шкоди (з психологічної точки зору) орієнтовний (можливий) розмір якої може становити 609,36 мінімальних заробітних плат.

Отже, експертом вказано про можливий орієнтовний (можливий) розмір моральної шкоди, що в свою чергу судом розцінюється, як рекомендований розмір моральної шкоди, а визначення розміру моральної шкоди відноситься до виключної компетенції суду.

У правовій позиції Верховного Суду у справі № 686/23731/15-ц від 20 вересня 2018 року зазначено, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Моральні страждання неможливо «виміряти» так, як це можна зробити з матеріальною шкодою.

Крім того, у п.6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року №35-13/797) зазначено, що «моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи». Отже, будь-яка компенсація не може бути співмірною стражданням. Відповідно, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Відповідно до частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а згідно частини 3 статті 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з'явитися на судове засідання.

Відповідно до частини 5 статті 5 Конвенції кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання, здійсненого всупереч положенням цієї статті, має забезпечене правовою санкцією право на відшкодування.

Тобто, право на свободу та особисту недоторканність охоплює також право на відшкодування відповідно до п.5 ст.5 Конвенції. Підстави - порушення пунктів 1-4 статті 5. Це положення ЄКПЛ було порушене в низці справ проти України, зокрема, в рішеннях «Світлорусов проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Корнейкова проти України», а також «Мироненко і Мартенко проти України».

Таким чином, враховуючи характер правопорушення, тривалість та глибину моральних страждань, які зазнав позивач, який змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновлення ділової репутації, суд апеляційної інстанції дійшов висновку з урахуванням принципу розумності та справедливості, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 500 0000 грн. При цьому такий розмір моральної шкоди не призводить до збагачення потерпілої особи ОСОБА_3 а є лише частковим відновленням попереднього стану, пов'язаним з тривалим кримінальним провадженням та компенсацією моральних страждань.

Щодо доводів скаржника про те, що Державна казначейська служба жодних прав та інтересів позивача не порушувала, а відтак не може нести відповідальність за дії інших суб'єктів необхідно зазначити наступне.

Апеляційний суд вважає такі твердження скаржника необґрунтованими, оскільки недоведеність порушення Державною казначейською службою України прав позивача та відсутність у зв'язку з цим підстав для відшкодування завданої позивачу шкоди, не мають значення, тому що ст.ст. 1173, 1174 ЦК України не встановлюється вина Державної Казначейської служби України, а за її рахунок лише здійснюється відшкодування спричиненої шкоди державою.

Крім того, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Відповідно до пунктів 35, 38 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави.

Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України.

Слід також зазначити, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету України, в тому числі й шляхом безспірного списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду з єдиного казначейського рахунку.

Проте, задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача грошові кошти на указане уваги не звернув та не вказав про механізм стягнення коштів з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку, а тому апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку 500000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Крім того, в порядку розподілу судових витрат підлягає зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме витрати за проведення експертизи зменшити з 15000 грн до 3750 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Карпенко Наталії Валеріївни в інтересах Держави в особі Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва ухваленого 14 листопада 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої громадянинові притягненням до кримінальної відповідальності - задовольнити частково.

Стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 500000 (п'ятсот тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та суму витрат пов'язаних з проведенням психологічної експертизи зменшити з 15 000 грн до 3750 грн.

Повне найменування учасників справи.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кіровоград, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: Держава в особі Державної казначейської служби України (місцезнаходження: м. Київ, вул.Бастіонна, 6, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 квітня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: