Єдиний унікальний номер 341/849/18
Номер провадження 2/341/44/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретарів Король І.Л, ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників третьої особи ОСОБА_6,ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Галицький РЕМ, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- Приватне акціонерне товариство «СТМ» про визнання дій незаконними,-

в с т а н о в и в:

24 травня 2018 року позивач звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області позовом та просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнання дії ПАТ «Прикарпаттяобенерго» по відключенню особового рахунку 21004044 побутового споживача ОСОБА_2 Незаконними;

- зобовязати відповідача поновити особовий рахунок 21004004 та забезпечити належне постачання електроенергії побутовому споживачу ОСОБА_2 згідно Договору 6/2-14-24 про користування електричною енергією.

09 липня 2018 року представником ПрАТ «СТМ» подано заяву про залучення товариства третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. З такою ж заявою звернувся відповідач по справі.

06 серпня 2018 року позивач звернувся із заявою про збільшення та уточнення позовних вимог, якою просить:

- визнання дії ПАТ «Прикарпаттяобенерго» по відключенню квартири АДРЕСА_1 (Гнатюка) м. Бурштин від електропостачання незаконними;

- зобовязати ПАТ «Прикарпаттяобенерго» відновити електропостачання квартири АДРЕСА_1 (Гнатюка) м. Бурштин.

Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ «СТМ».

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 покликається на те, що згідно Договору про постачання електричної енергії № 6-2-14-24 від 24 лютого 2003 року він є споживачем послуг електропостачання. Він на підставі ордеру № 24 від 18 березня 2002 року, разом із сім'єю поселився в квартиру АДРЕСА_2. Дана квартира приватизована, вже 15 років вони користуються послугою, яку надає Галицький РЕМ з постачання електричної енергії, за яку він в повному обсязі проводить оплату.

На виконання п. 10 договору про користування електроенергією № 6/2-14-24 та п.14 Правил користування електричною енергією для населення ним було повідомлено відповідача про те, що 04 квітня 2018 року ввечері він виявив відсутність лічильника обліку електричної енергії, який знаходився у металевій шафі на сходовій і по показах якого оплачувалася послуга. А на місці лічильника було встановлено, якийсь інший прилад обліку. Як потім йому стало відомо, що відповідач планово заміняв лічильники, але чомусь його як споживача до відома не поставив. А 24 квітня 2018 року на його адресу надійшов лист від відповідача із повідомленням, що всі рахунки по оплаті електроенергії повинні проводитися ПрАТ «СТМ», згідно укладеного ДПЕЕ. Його рахунок був закритий, однак він надалі користувався електроенергією та здійснював оплату. Відповідач порушив умови укладеного між ними договору, так як в односторонньому порядку та безпідставно виключив його з переліку споживачів та самовільно без попередження замінив прилад обліку. Тому, він змушений був звернутися за захистом своїх прав до суду, просив позов задовольнитити, визнавши дії відповідача не законними.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених в ньому підстав та просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити, додавши, що позивач із сім'єю проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 на законним підставах, право власності на цю квартиру по сьогоднішній день є дійсним, і ніким не скасовувалося. Був укладений між сторонами договір про надання послуг, однак відповідач порушив договір в односторонньому порядку. Перше замінив прилад обліку, а в подальшому відключив електроенергію, і тільки завдяки судовому процесу, відповідач відновив постачання електроенергію. Такі дії відповідача є незаконні, адже споживач справно сплачує надану йому послугу, натомість відповідач наніс шкоду споживачеві і повинен за це відповісти. Просив визнати дії відповідача по відключенню від електропостачання споживача в особі позивача незаконним.

Представник відповідача в судовому засіданні поданий позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що 20 березня 2018р. ПрАТ «СТМ» звернувся до них із заявою про укладення договору на постачання електричної енергії за адресою вул.. ОСОБА_8 (Гнатюка), 2/24 в м. Бурштин, надавши на підтвердження відповідні документи, а відтак відповідно до п.5.4. Правил користування електричною енергією та п.1.9 даних правил вони не мали права відмовити споживачу в укладенні договору. 04 квітня 2018 року був укладений договір, додавши нову електроустановку споживачу. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою вул. ОСОБА_8 (Гнатюка), 2/24 в м. Бурштин є ПрАТ «СТМ». А через місяць часу 24 травня 2018 року ПрАТ «СТМ» звернулося із заявою про припинення постачання електроенергії по даному обєкті, а тому 29 травня 2018 року було таке припинено. А на виконання ухвали суду про забезпечення позову від 04 червня 2018 року їх працівники намагалися виконати роботи по підключенню обєкта, однак представник ПрАТ «СТМ» не допустив працівника до виконання даних робіт, про що було складено акт.

Наголосив, що позивача було неодноразово повідомлено про укладення договору про постачання електричної енергії із безпосереднім власником обєкту, однак позивач жодного разу не надав документи, які б підтверджували право власності на дану квартиру. Відповідач не заперечує щодо укладення такого договору з позивачем у разі подання усіх необхідних документів. Відтак, жодні права позивача як споживача не були порушені, оскільки в розумінні Правил він не є споживачем, а тому просив в позові відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи - ПрАТ «СТМ» в судовому засіданні позову заперечив. Зазначив, що між ПрАТ «СТМ» та ПАТ «Прикарпаттяобенерго» укладено договір про постачання електричної енергії № 210704 від 19 квітня 2016 року, у звязку з набуттям права власності на квартиру АДРЕСА_3, згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015року, яке набрало законної сили. А тому, на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 січня 2018р. до даного договору був укладений додатковий правочин про зміни і доповнення. На підставі звернення, як власника квартири, 23 травня 2018 року було здійснено вимкнення вузла обліку побутового споживача. Позивач, подаючи позов до суду, скрив даний факт від суду. Отже, ПрАТ «СТМ» вправі на власний розсуд вирішувати питання підключення чи відключення електроустановок до споживання електричної енергії. Позивач не є споживачем, а відтак його права не були порушені, а відтак позов не підлягає до задоволення.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову в частині вимог: зобовязати ПАТ «Прикарпаттяобенерго» відновити електропостачання квартири АДРЕСА_1 (Гнатюка) м. Бурштин та провадження у цій частині закрито.

Справу розглянуто судом в частині вимог про визнання дій ПАТ «Прикарпаттяобенерго» по відключенню квартири АДРЕСА_4 (Гнатюка) м. Бурштин від електропостачання незаконними;

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в заявленому позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник, враховуючи наведені підстави позову, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору про користування електричною енергією №6/2-14-24 від 24 лютого 2003 року, укладеного між сторонами.

Визначений позивачем спосіб захисту порушених прав, а саме: визнання дії ПАТ «Прикарпаттяобенерго», який є контрагентом за договором, по відключенню квартири АДРЕСА_4 (Гнатюка) м. Бурштин від електропостачання незаконними не передбачения ч. 2 ст. 16 ЦПК України і застосування такого не призведе до захисту та поновлення порушених прав, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Відтак, в позові слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити в порядку статті 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, ст.714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 258, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Галицький РЕМ, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «СТМ» про визнання дій незаконними по відключенню квартири АДРЕСА_1 (Гнатюка) м. Бурштин від електропостачання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2019 року

Суддя:ОСОБА_9