Провадження № 2/201/1082/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 квітня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с. № 3).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.10.2018р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 27).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їх малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. З жовтня 2009р. він проживає окремо, батьківських обов'язків не виконує, не надає матеріальної допомоги, не приймає участі у вихованні доньки. Дитина знаходиться повністю на її утриманні, проживає з нею і її батьками в будинку у приміському селищі. Для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2011р. з відповідача стягнуті аліменти, але рішення суду він не виконує. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на день подання позову складає 107 227грн.31коп. Крім того, відповідач у період розлучення проявляв агресію, неодноразово погрожував фізичною розправою, неодноразово був засуджений за корисливі злочини до позбавлення волі

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 164, 165 СК України, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Підготовче засідання у справі відповідно до вимог ст. 197 та п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 28.01.2019р. (а.с. № 51-52).

Позивачка ОСОБА_1 у своїй заяві до суду від 01.04.2019р. просила задовольнити позов, розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала(а.с.№ 67).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчі засідання, які були призначені на 29.11.2018р. та 28.01.2019р. та судові засідання, які призначалися на 25.02.2019р. та 01.04.2019р., неодноразово не з'являвся, про час та дату засідань кожного разу був повідомлений належним чином, як шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, так і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 31-32, 42-43, 55-57, 59, 63). Судову повістку на 01.04.2019р., яка була направлена за адресою наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, отримана родичами 21.03.2019р. (а.с. № 62, 64, 65). Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позов.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в підготовчі засідання 29.11.2018р. та 28.01.2019р. та судове засідання 25.02.2019р. також не з'явився, про дати та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повістками з відмітками про отримання (а.с. № 30, 33-34, 39-40).

16.01.2019р. до суду надійшла заява представника цієї третьої особи - начальника служби Бондаренко Р.В., в якій останній просив розглядати цю справу за відсутності їх представника, позовні вимоги задовольнити, врахувавши наданий листом від 09.01.2019р. за № 1-39-42/0/290-19 висновок Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. № 44-45, 46 -48).

Представник третьої особи - Батушан О.Ф. (діє за довіреністю від 01.11.2018р. - а.с . № 71) 01.04.2019р. надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги обґрунтовані та він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності (а.с. № 70).

За частиною 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивачки, розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб та винести по справі заочне рішення на підставах встановлених главою 11 ЦПК України.

Суд, з'ясувавши позицію позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003р. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2011р. у справі № 2-5331 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 (а.с. № 5-6).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданим 20.12.2005р. Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ (а.с.№ 4).

Як вбачається зі змісту заочного рішення Жовтневого суду м. Дніпропетровська від 22.09.2011р. про стягнення аліментів, донька ОСОБА_3 проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі (а.с. № 10).

Як видно з довідки Обухівської селищної ради від 09.08.2018р. № 2420, позивачка ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 8).

Позивачка надала копії судових рішень з Єдиного реєстру судових рішень - вироків, постанов, якими, як вона вказує, відповідач притягався до кримінальної і адміністративної відповідальності протягом 2014 - 2018р.р. (а.с. № 13 - 24).

Відповідач не виконує своїх обов'язків щодо утримання дитини, через що виникла велика заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується копією довідки - розрахунку державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.№ 11).

Як видно з висновку Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області від 09.01.2019р. № 1-39-42/0/290-19 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3, остання проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Батько ОСОБА_2 тривалий час ніякого зв'язку з сім'єю не підтримує, веде асоціальний спосіб життя. За крадіжки особистого майна громадян неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності з послідуючим відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. Місце його перебування наразі не відомо. З донькою ОСОБА_3 батько ОСОБА_2 не спілкується, не зустрічається та не виділяє кошти на її утримання. З 2011р. аліменти, які були стягнуті рішенням суду, не сплачує. Станом на 18.12.2018р. заборгованості по аліментам складає 116 382 грн.87коп. За всі ці роки дитина ОСОБА_3 жодного разу батька не бачила і не згадує його. Між дитиною та батьком втрачені родинні зв'язки.

Комісія з питань захисту прав дитини Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області дійшла до висновку про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. № 46-48).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, шо відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, одягу, не надає необхідного для дитини грошового забезпечення.

Донька ОСОБА_3 знаходиться виключно на утриманні своєї матері.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач з дитиною разом не проживає, матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає, долею дитини не цікавиться, здоров'ям, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дитини не опікується, з дитиною не спілкується, не відвідує доньку а ні за місцем її проживання, а ні за місцем її навчання, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, суд при прийнятті рішення дійшов висновку, що відповідач, поклавши виховання своєї доньки на позивачку, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та не бажає опікуватися над малолітньою дитиною.

Доказів протилежного суду надано не було.

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію комісії з прав дитини Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і вважає за необхідне позов задовольнити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704грн.80коп. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165 СК України, п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704грн.80коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.