КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №753/6970/18

25 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства КомерційнийБанк «ПриватБанк» ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

17 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 29.01.2013 року, ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилається , що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість у розмірі 42 316,44 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 319,23 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 34 905,95 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 600 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1991,26 грн., просив стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 1 762,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначала, що перебіг позовної давності щодо позовних вимог про повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Банк звернувся до суду з позовом в квітні 2018 року, тобто в межах строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначив, що строком погашення кредиту в повному обсязі є останній день місяця, вказаного на картці. Звертає увагу, що нарахування на суму боргу в розмірі 319,23 грн. пені, відсотків та штрафів в загальній сумі 42001,21 грн. є соціально не справедливим. У зв'язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а у випадку задоволення апеляційної скарги просить зменшити розмір неустойки по процентах до 500 грн., за пенею та комісією зменшити до 250 грн., а також зменшити суму штрафів до 250 грн.

У судове засідання представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з"явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з"явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, подали відзив на апеляційну скаргу в якому просили розглядати справу у їх відсутності. З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2013 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем ПАТ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 29.01.2013 року станом на 28.02.2018 року у розмірі 42316,44 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 319,23 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 34905,95 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4600 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1991,26 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійсно має борг перед банком за вказаним кредитним договором, проте позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якої було подано заяву відповідачем, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду з вказаним позовом.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.01.2013 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_5 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 29.01.2013 року містить анкетні дані ОСОБА_5, його контактну інформацію. Також згідно заяви ОСОБА_5 виявив бажання на оформлення платіжної картки «Універсальна» та зазначив бажаний ліміт у 10 000 грн.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_5 погодився з тим, що дана заява разом із Пам'яткою, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, з моменту підписання особою анкети-заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання такої особи до запропонованого банком договору.

Обставини щодо укладення кредитного договору, умов кредитування, видачі кредитних коштів, користування кредитними коштами позичальником не оспорюються та визнаються ним.

Відповідно до вимог ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві, що не заперечується останнім.

ОСОБА_5 свої обов'язки за кредитним договором №б/н від 29 січня 2013 року належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, а тому Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка за розрахунками банку становить суму 42 316,44 грн., з яких заборгованість за кредитом - 319,23 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 34905,95 грн., пеня та комісія - 4600 грн., штрафи - 2491,26 грн.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З наявної в матеріалах справи довідки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_5 згідно кредитного договору б/н від 29.01.2013 року отримав картку НОМЕР_2, терміном дії до 10.2016 року.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (строк дії картки № НОМЕР_2) включно.

Відтак, у межах строку кредитування до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (строк дії картки № НОМЕР_2) відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця, а також неустойку.

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.01.2013 року станом на 28.02.2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_5 за кредитом становить 42316,44 грн., з яких: 319,23 грн. - тіло кредиту; 34905,95 грн. - заборгованість за відсотками; 4600 грн. - пеня та комісія, 2491,26 грн. - штрафи.

При цьому відсотки за користування кредитом на загальну суму 34905,95 грн. нараховувалися банком за період з 06.02.2013 року по 28.02.2018 року, пеня в сумі 4600 грн. нараховувалася з 01.05.2013 року по 28.02.2018 року, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору від 29 січня 2013 року, а саме після ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що суперечить вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені за період до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У свою чергу, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити з огляду на наступне.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, тоді як пунктом 2.1.1.7.6 передбачено сплату штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків сплати платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором.

Враховуючи, що штраф і пеня застосовані позивачем одночасно за одне й те саме порушення - недотримання строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, зазначене є порушенням встановленої у ст.61 Конституції України заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Дійшовши висновку про законність вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотках та пені за період до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (строк дії картки) колегією суддів враховується подана до суду першої інстанції заява ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Строк дії картки № НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно. З позовом про стягнення заборгованості Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду 17 квітня 2018 року, тобто в межах трирічного строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 319,23 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_5 визнав заборгованість по тілу кредиту.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по процентах колегією суддів враховується наступне.

Заборгованість за процентами почала нараховуватися банком з 06.02.2013 року, а з позовом про стягнення даної заборгованості банк звернувся до суду 17 квітня 2018 року.

З огляду на те, що строк позовної давності до щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, а також те, що нарахування відсотків може здійснюватися до закінчення дії договору, в даному випадку до останнього дня строку дії картки, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по процентах за користування кредитом з 17.04.2015 року (за три роки перед зверненням до суду) по 31.10.2016 року (строк закінчення дії картки) в сумі 8735,97 грн.

У свою чергу щодо вимог про стягнення пені, колегія суддів приходить до висновку про відмову в їх задоволенні з підстав пропуску строку позовної давності заявленої стороною відповідача виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ураховуючи те, що з вимогою про стягнення пені банк звернувся лише 17.04.2018 року, а строк дії картки - договору закінчився 31.10.2016 року, то Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» пропустило річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 319,23 грн., заборгованості за відсотками в сумі 8735,97 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені, комісії та штрафів слід відмовити.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн., позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково на загальну суму 9055,20 грн., що становить 21,4 % від суми заявлених вимог. З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у загальному розмірі 942,67 грн.

Отже, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 942,67 грн.

Керуючись ст.ст.256,258,261,526, 530, 634, 638, 1048, 1054, ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 9055,20 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 319,23 грн., заборгованості по процентах в сумі 8735,97 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 942,67 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року

Головуючий: Судді: