311/2641/18
08.04.2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого-судді Курдюкова В.М., за участю секретаря судового засідання Ладики М.О., розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Запоріжгаз збут» (далі відповідач 1), ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі відповідач 2) про захист прав споживача. У своїй позовній заяві позивач просить визнати незаконними дії відповідача 1 щодо нарахування їй обсягу та плати за спожитий газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника з 01 травня 2017 року; зобов'язати відповідача 1 здійснити по особовому рахунку № НОМЕР_1 у даній квартирі перерахунок плати за газ за період з 01 (червня) травня 2017 по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного періоду передбачених Постановою КМУ від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 316 від 27.04.2016 року, № 609 від 18.08.2017 - норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники; зобов'язати відповідача 1 до встановлення лічильника газу в її квартирі здійснювати їй по особовому рахунку № НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_2 нарахування плати за газ, виходячи із діючих протягом вказаного періоду передбачених Постановою КМУ від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 316 від 27.04.2016 року. № 609 від 18.08.2017 - норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники, з врахуванням переплати зa перерахунком. Крім того, просить зобов'язати відповідача 2 за його кошти встановити у її квартирі лічильник газу до 01.01.2021 р. та судові виграти по оплаті судового збору, від сплати яких вона звільнена, відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», та витрат на правову допомогу, просить покласти на відповідачів.

Позов обґрунтовує тим, що є пенсіонеркою та власницею квартири № 40 в буд. №1 по вуз. Незалежності в м. Василівка Запорізької області, де фактично і проживає. У квартирі зареєстрована сама.

У її квартирі підключений газ і є один газовий прилад - плита. Газ вона використовує лише для приготування їжі, лічильник газу у її квартирі не встановлений. Опалення у квартирі централізоване, підігрів води здійснює електроводонагрівачем.

Відповідачем 1 з травня 2017 року їй нараховується плата за відкритим на неї особовим рахунком № НОМЕР_1 за спожитий газ у квартирі на підставі показів загальнобудинкового газового лічильника, встановленого відповідачем 2, згоди на установку якого вона не давала, та у мене її ніхто не питав.

Нарахування плати за споживання газу відповідачем 1 за показаннями загальнобудинкового лічильника, пропорційно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі призвело до того, що розмір платежів за газ різко збільшився, при тому, що фактично споживання нею газу не змінилося. До встановлення загальнобудинкового лічильника газу, вона сплачувала за нормами споживання - 7.1 м.куб. близько 49 грн. в місяць.

Після встановлення відповідачем 2 загальнобудинкового лічильника у рахунках виставлених їй відповідачем 1 за нібито спожиті обсяги газу були занадто завищеними з урахуванням наявності у неї лише газової плити є нереальними: у червні 2017 року - 11.09 м.куб.; у липні 2017 року-23 м. куб.; у серпні 2017 року-5,62 м.куб; у вересні 2017 року - 11,56 м.куб.; у жовтні 2017 року - 16,65 м.куб.; у листопаді 2017 року - 18,85 м.куб., у лютому 2018 року - 27.05 м.куб; у березні 2018 року - 28,97 м.куб; у квітні 2018 року - 12.82 м.куб. Виставлені їй рахунки були оплачені.

З приводу порушення її прав та законних інтересів як споживача газу у грудні 2017 року позивач зверталася з заявою до відповідача 2 та просила встановити у її квартирі безкоштовно індивідуальний лічильник газу.

На дану заяву отримала відповідь від 26 січня 2018 року, в якій йшлося про те, що оскільки у будинку, де вона проживає встановлено загальнобудинковий лічильник газу, встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок відповідача не буде, а запропоновано встановити індивідуальні лічильник газу в квартирі за власні кошти.

Проте їй відомо, що у період 2017-2018 років відповідачем 2 безкоштовно проводилося встановлення лічильників газу у будинках м. Василівка, але це мало місце в будинках, де кількість квартир була невеликою. Це, на її думку, викликано тим, що загальнобудинковий лічильник на будинку із невеликою кількістю квартири відповідачу встановлювати невигідно, дешевше встановити лічильники у квартирах де їх не було. А в такому будинку, де знаходиться її квартира, навпаки, дешевше встановити один загальнобудинковий лічильник газу, а ніж встановлювати індивідуальні лічильники газу в кожну квартиру, безкоштовно для споживачів.

Таким чином, відповідачами вона поставлена у нерівні умови з іншими споживачами, яким відповідачем 2 були встановлені безкоштовно лічильники газу у квартирах у тому ж місті Василівка та з тими, які мають фінансові можливості встановити індивідуальні лічильники за власний кошт. Вона такої можливості не має.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачами природного газу є фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього ж закону (в ред. від 01.10.2015 року, що діяла станом на травень 2017 року) постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення - з 1 січня 2012 року: для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року: тільки для приготування їжі - 3 1 січня 2018 року ( з 20.01.2018 року внесені зміни у редакцію п. 1 ч.1 ст. 2 Законом № 2260-VI11 від 21.12.2017, яким строк «з 01 січня 2018 року» змінено на « з 1 січня 2021 року»).

Законом № 2260-VIII від 21.12.2017 року статтю 2 цього ж Закону було доповнено частиною наступного замісту: «З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власні у багатоквартирному будинку».

Станом на травень 2017 року Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» взагалі не містив поняття «загальнобудинковий лічильник». Тому встановлення такою лічильника у травні 2017 року було незаконним, це видно з «еволюції» вказаних вище Законів. І на теперішній час самовільне, без згоди співвласників багатоквартирного будинку, встановлення загальнобудинкового лічильника газу - не допускається.

Жодних загальних зборів мешканців її будинку з приводу надання згоди відповідачу 2 на встановлення загальнобудинкового лічильника газу та укладення відповідного договору - не проводилося.

Від встановлення у її квартирі індивідуального лічильника газу за рахунок будь кого з відповідачів вона не відмовлялася, відповідних актів на неї відповідачами складалося. Особистий рахунок по оплаті спожитого газу відритий на особисто на позивача.

Відповідно до абз. 4 та 5 п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 №620 встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. (абз.5) Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків), тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою - договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі -квартирні лічильники газу)(за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Абз.6 цього ж пункту передбачає, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розрахуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Оскільки у позивача немає в квартирі лічильника газу, безкоштовно до 01 січня 2018 року він їй не встановлений відповідачем 2, а запровадження і застосування нових правил обліку і оплати за природній газ відповідачем 1 при наявній монополії в цій сфері у місті, де вона проживає, по-перше, суперечить згаданим вище нормативним актам та законам, Конституції України, які мають вищу юридичну силу, над підзаконними нормативно правовими актами, по-друге, порушують її права та ставлять у нерівні умови, примушують вчиняти дії і нести витрати задля захисту своїх прав в суді.

Розділом 3, ч.2 ст. 17 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тобто, згідно вимог даного Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання.

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачені права споживача на встановлення безоплатного газового лічильника у квартирі (ст. 3). У її квартирі лічильник газу відповідач мав встановити до 01 січня 2018 року, відповідно до вказаної норми закону.

Таким чином, відповідач будучи зобов'язаним вищевказаним законом встановити безкоштовно квартирний лічильник газу для такої категорії споживачів до 01 січня 2018 року, а у випадку не встановлення з його вини такого лічильника - обліковувати газ за нормами споживання.

Натомість, ігноруючи вимоги Закону та порушуючи її права як споживача на безкоштовне встановлення приладу обліку газу в її квартирі, відповідач 2 не встановив квартирний засіб обліку, встановив один загальнобудинковий лічильник, а відповідач 1 змінив порядок обрахунку обсягів спожитого нею газу, у зв'язку з чим відповідачем 1 їй проводиться нарахування фактично неспожитого нею газу.

Зважаючи на зазначене, обсяг газу та розмір оплати, які відповідач 1 пред'явив для оплати па підставі даних загальнобудинкового лічильника є безпідставними та необгрунтованими.

Крім цього, встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем, багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування за споживання газу, який насправді не використовується споживачем. Фактично у разі відсутності у побутового споживача індивідуального лічильника газу, відбувається математичний розрахунок спожитого газу оператором газорозподільної системи споживачами у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, однак це робить неможливим встановити та перевірити правильність такого розрахунку.

Тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 26.12.2018 року за даною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не зявилась однак надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», в судові засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Представник відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, наступного змісту.

Відповідно до якоїПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» в повному обсязі заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, та не погоджується з ними.

Так, ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» є суб'єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, та зобов'язаний в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, щоб забезпечити 100 % облік спожитого природного газу населенню.

При цьому, у разі не встановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу.

З метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01 жовтня 2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менше коштів.

Законодавством не встановлено визначення порядку черговості безкоштовного встановлення лічильників. Черговість безкоштовного встановлення лічильників залежить від багатьох факторів, законодавством визначено лише строк до якого має бути встановлено лічильники.

Відповідно до кодексу газорозподільних мереж (далі - Кодекс ГРМ), в травні 2017 року ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було встановлено ЗВОГ по вул. Незалежності, будинок 1 в м. Василівка, з огляду на те, що з 01 січня 2018 року у випадку не забезпечення обліку природного газу у побутових споживачів, ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» будучи Оператором ГРМ, буде змушений припинити розподіл природного газу, як це визначено статтею 5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», будучи Оператором ГРМ, здійснив встановлення ЗВОГ, що цілком і повністю узгоджується з нормами законодавства України, і як наслідок, такі дії спрямовані виключно на забезпечення обліку природного газу за об'єктами споживання природного газу побутових споживачів, з метою не допущення припинення розподілу природного газу останнім.

Позивачем не наведено в позовній заяві жодної норми чинного законодавства, яка була порушена ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» при встановленні ЗВОГ по вул. Незалежності, будинок 1 в м. Василівка.

Доводи позивача щодо необґрунтовано вищої ціни є безпідставними. Ціна на природний газ для побутових споживачів, тобто для населення встановлюється виключно Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом прийняття обов'язкових до виконання, суб'єктами ринку природного газу, рішень.

Не відповідає дійсності доводи позивача щодо не дотримання ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» при встановлені загальнобудинкових лічильників вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» в частині отримання згоди співвласників на встановлення загальнобудинкових вузлів обліку у місті Василівка Запорізької області, не укладення відповідних договорів з окремими мешканцями (власниками квартир, не обладнаних індивідуальними лічильниками газу) щодо проведення оплати за показниками такого лічильника, так як Закон України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» не передбачає необхідність отримання згоди співвласників на встановлення ЗВОГ.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до абзацу п'ять-шість п. 4 Тимчасового положення № 620, власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі -експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Отже, передбачене договірне врегулювання було здійснено з відповідними балансоутримувачами багатоквартирних будинків, що підтверджується укладеними договорами на проведення монтажних робіт, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань з встановленого будинкового вузла обліку природного газу.

До всього наведеного, на даний час укладено між побутовими споживачами та ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» договір на постачання природного газу в порядку, визначеному Правилами № 2496.

Ураховуючи викладене, всі дані щодо об'ємів споживання природного газу побутовим споживачем, відповідач отримує від оператора газорозподільної мережі (Оператор ГРМ), за виключенням планових величин середньомісячного споживання. Такі дані передаються Оператором ГРМ ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ», як постачальниками із спеціальними обов'язками на підставі даних, отриманих за результатами зняття показань лічильників, як індивідуальних, так і загально будинкових.

Відповідно до умов договору ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримує дані щодо обсягів споживання побутовими споживачами природного газу від ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», а тому ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» дотримується вимог чинного законодавства України, які регламентують вказаний порядок передачі інформації між суб'єктами ринку природного газу.

Крім того, дії ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» не можуть вважатись такими, що порушували права та інтереси споживачів, в частині неправильного обліку природного газу, до моменту поки не буде визнано протиправними відповідні дії ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» як Оператора ГРМ, на якого законодавством в імперативному порядку покладено обов'язок здійснення обліку природного газу, зокрема за об'єктами споживання побутових споживачів.

ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ». Тому за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними.

ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» розпочало встановлення загально будинкових лічильників газу у багатоквартирних будинках міста Василівка Запорізької області з єдиним газовим приладом з метою комерційного (приладового) обліку природного газу з 2016 року. На той час редакція Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року № 3533-VI не містила вимогу до суб'єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, оснащувати споживачів природного газу - фізичних осіб індивідуальними лічильниками газу.

Тому, дії відповідачів щодо оснащення споживачів - фізичних осіб загально-будинковими лічильниками газу з одним газовим приладом не можна визнати неправомірними.

Така ж правова позиція Касаційного цивільного суду Верховного Суду, що викладена в постанові від 08 серпня 2018 року, провадження № 6110770св18, реєстраційний № рішення «75894097».

Дослідивши матеріали справи, суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Так, судом з достовірністю встановлено та вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_3.

В травні 2017 рокув буд. №1 по вул. Незалежності в м. Василівка Запорізької області відповідачем 2 - ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» був встановлений загальнобудинковий газовий лічильник.

І з цього часу, тобто з травня 2017 року ОСОБА_1 нараховується плата за відкритим на неї особовим рахунком № НОМЕР_1 за спожитий газ у квартирі на підставі показів загальнобудинкового газового лічильника.

Згоди на установку якого позивач, як і усі жильці цього будинку не давали.

Нарахування плати за споживання газу здійснювалось за показаннями загальнобудинкового лічильника, пропорційно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі. Виставлені позивачу рахунки були нею оплачені.

У грудні 2017 року позивач зверталася з заявою до відповідача 2 та просила встановити у її квартирі безкоштовно індивідуальний лічильник газу.

На дану заяву позивачем була отримала відповідь від 26 січня 2018 року, в якій йшлося про те, що оскільки у будинку, де вона проживає встановлено загальнобудинковий лічильник газу, встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок відповідача не передбачене та було запропоновано встановити індивідуальні лічильник газу в квартирі за власні кошти.

Позивач не згодна з нарахуванням плати за споживання газу за показаннями загальнобудинкового лічильнику та просить визнати незаконними дії відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» щодо нарахування їй обсягу та плати за спожитий газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника з 01 травня 2017 року; просить зобов'язати ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок плати за газ за період з 01 (червня) травня 2017 по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного періоду передбачених Постановою КМУ від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 316 від 27.04.2016 року, № 609 від 18.08.2017 - норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники та зобов'язати ТОВ «Запоріжгаз збут» до встановлення лічильника газу в її квартирі, здійснювати нарахування плати за газ, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники, з врахуванням переплати зa перерахунком.

Однак суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині, виходячи з наступного.

На даний час між побутовими споживачами, втому числі і з позивачем ОСОБА_1, та ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» укладено договір на постачання природного газу в порядку, визначеному Правилами № 2496.

Доводи позивача щодо необґрунтовано вищої ціни є безпідставними. Ціна на природний газ для побутових споживачів, тобто для населення встановлюється виключно Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом прийняття обов'язкових до виконання, суб'єктами ринку природного газу, рішень.

Ураховуючи викладене, всі дані щодо об'ємів споживання природного газу побутовим споживачем, відповідач отримує від оператора газорозподільної мережі (Оператор ГРМ), за виключенням планових величин середньомісячного споживання. Такі дані передаються Оператором ГРМ ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ», як постачальниками із спеціальними обов'язками на підставі даних, отриманих за результатами зняття показань лічильників, як індивідуальних, так і загально будинкових.

Відповідно до умов договору ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримує дані щодо обсягів споживання побутовими споживачами природного газу від ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», а тому ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» дотримується вимог чинного законодавства України, які регламентують вказаний порядок передачі інформації між суб'єктами ринку природного газу.

Крім того, дії ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» не можуть вважатись такими, що порушували права та інтереси споживачів, в частині неправильного обліку природного газу, до моменту поки не буде визнано протиправними відповідні дії ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» як Оператора ГРМ, на якого законодавством в імперативному порядку покладено обов'язок здійснення обліку природного газу, зокрема за об'єктами споживання побутових споживачів.

ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ». Тому за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними.

Така ж правова позиція Касаційного цивільного суду Верховного Суду, що викладена в постанові від 08 серпня 2018 року, провадження № 6110770св18, реєстраційний № рішення «75894097».

У своїй позовній заяві позивач просить визнати незаконними лише дії відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» щодо нарахування їй обсягу та плати за спожитий газ.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Що ж стосується вимог позивача щодо зобов'язання відповідача 2 ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» встановити за його кошти у квартирі позивача лічильник газу до 01.01.2021 року, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не грунтуються на нормах права. Відсутні норми, які зобов'язували відповідача встановлювати індивідуальний лічильник газу.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3533-VI та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

Установлено, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об'єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Суд установив, що позивач приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ.

Права та обов'язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов'язки споживача» та розділом VІ «Права і обов'язки постачальника».

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживача відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін та інших учасників справи:

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: 71600, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», , юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська б.7, керівник ОСОБА_3, телефон +02, НОМЕР_3, факс +27,

відповідач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», , юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська б.7, керівник ОСОБА_4, телефон +02, факс +88, представник відповідача ОСОБА_2.

Суддя: