КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5256/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року у складі судді Хоменко В.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Зазначала, що від шлюбу з ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення подружніх стосунків сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач живе окремо і матеріальну допомогу на утримання дитини надає мінливо у сумах, що не перевищують 200-300 грн. на місяць.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що вона разом із дитиною позбавлені фінансових можливостей для належного існування і потребують негайної допомоги, оскільки позивач перебуває у декретній відпустці, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи від дня з'явлення до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання позивача - в розмірі 1 500 грн., починаючи з дня подання нею до суду позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення в частині розміру стягнення аліментів, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, встановивши його в сумі 1500 грн. та аліменти на утримання позивача, в розмірі 500 грн., а в іншому - рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач працював та працює в приватному підприємстві «СТУДІЯ ПІЛОТ», на посаді телеоператора виробничого відділу передачі «Секретний фронт» та отримує щомісячно заробітну плату в розмірі 7000 грн. При цьому, відповідачем наразі сплачується кредит, який було отримано в АТКБ «ПриватБанк» для придбання всього необхідного для дочки ОСОБА_3, а також здійснюється матеріальна допомога батькам та бабусі, яка потребує інтенсивного лікування.

Посилаючись на те, що стягнення 4500 грн. щомісячно аліментів ставить його та його рідних, яким він надає фінансову допомогу,в тяжке матеріальне становище, відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що між сторонами 22 червня 2017 року укладено шлюб, зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 574 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2017 року убачається, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Встановлено, що дитина після припинення подружніх стосунків сторін проживає разом з позивачем, знаходиться на її вихованні та утриманні.

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його обґрунтованості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім'ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням зазначеного, обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в розмірі по 3 000 грн. щомісяця на дитину.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Матеріалами справи доведено, що оскаржуване рішення районним судом постановлено з урахуванням наявних у справі доказів про те, що відповідач працює, має постійні доходи, в той час як позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною.

До матеріалів справи долучено довідку від 18 липня 2018 року, видану ОСОБА_1, що він працює в приватному підприємстві «Студія Пілот» з 16 листопада 2017 року на посаді телеоператора та його сукупний дохід за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року склав 52 173 грн. 910 коп. (а.с.100).

З урахуванням викладеного, обставин справи, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про визначення судом непомірного розміру аліментів на утримання дитини.

За положеннями ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, районний суд належним чином не врахував зміст довідки про доходи ОСОБА_1 та положення ч. 4 ст. 84 СК України, та встановив аліменти у сумі 1500 грн., що становить завищений розмір, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне його зменшити до 1000 грн.

При цьому, колегія суддів критично оцінює пояснення ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції про те, що наразі він є безробітним, остільки вказане не позбавляє його відповідальності по утриманню дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Посилання відповідача про надання ним матеріальної допомоги на утримання баби - ОСОБА_4, про що вказала також остання у нотаріально посвідченій заяві, то колегія суддів вважає цю обставину достойним вчинком, проте враховує, що надання матеріальної підтримки бабі не повинно перешкоджати обов'язку боржника по утриманню своєї дитини та дружини до досягнення дитиною 3-х років, при тому, що мати відповідача, яка є донькою ОСОБА_4, працездатна, як свідчать пояснення ОСОБА_1, отримує достойні доходи (щомісячно більше 40 000 грн.), а передбачений законом обов'язок по утриманню непрацездатних батьків покладається на дітей, а не онуків.

З огляду на викладене, рішення районного суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 з 1500 грн. до 1000 грн.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін..

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 з 1500 грн. до 1000 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: