У Х В А Л А

8 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 333/1170/17

провадження № 61-5852ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» - Хорошка СергіяВікторовича на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» (далі - ТОВ «Альянс-Авто») про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 49 000 грн.

Позов мотивовано тим, що 16 вересня 2015 року ОСОБА_3, керуючи в м. Запоріжжі транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, пошкоджено автомобіль, який належить позивачеві.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частини другої статті 286 КК України, та призначене відповідне кримінальне покарання.

Вироком суду встановлено, що внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача їй завдано матеріальну шкоду в розмірі 178 143,49 грн. Оскільки засуджений ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто», вироком суду з цього товариства на користь позивача в порядку відшкодування матеріальної школи стягнуто 129 143,49 грн. Вказану суму відповідач за вироком суду сплатив позивачеві, невідшкодованою залишилась сума 49 000 грн Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» була застрахована в СК «Країна», розмір страхового відшкодування становить 50 000 грн., за відрахуванням франшизи в розмірі 1 000 грн. - 49 000 грн.

Страхова компанія не відшкодувала позивачеві матеріальну шкоду, в зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 49 000 грн в порядку відшкодування матеріальної шкоди, а також витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2018 року, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-авто» застрахована СК «Країна» та страховий ліміт покриває 49 000 грн; то це виключає покладення обов'язку відшкодування шкоди на страхувальника ТОВ «Альянс-Авто».

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2018 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Альянс-Авто» на її користь 49 000 грн. матеріальної шкоди. В решті вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не враховано, що у страхувальника ТОВ «Альянс-Авто» не виникає обов'язку з виплати страхового відшкодування лише у випадках передбачених статтею 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та у разі якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика,проте зазначених випадків судом встановлено не було.

15 березня 2019 року представник ТОВ «Альянс-Авто» - Хорошко С.В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2019 року, у якій просив постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції правильно застосовані норми права та застосовані норми права, оскільки відповідно до статті 1194 ЦК України при виникненні страхового випадку обов'язок страхового відшкодування автоматично покладається на страхову компанію позивача, і тільки у разі якщо розмір відшкодування перевищує страховий ліміт страхової виплати, залишок матеріальної шкоди сплачує відповідач.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, оскільки справа є малозначною.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного випровадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення 49 000 грн, що станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 * 100 = 192 100) та розірвання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (Zubac v. Croatia від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

Крім того, судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» - Хорошко С.В. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» - Хорошка Сергія Вікторовича на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко