ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 631/860/18

Провадження № 22-ц/818/1116/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Валківського районного суду Харківської області, ухвалене 16 листопада 2018 року у складі судді Товстолужського О.В.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2018 року ОСОБА_3 який діяв в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (надалі ПАТ «СК «Країна») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Позов обґрунтовано тим, що 04.11.2013 року близько 20 год. 10 хв., на проїжджій частині дороги Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта на ділянці 63 км +400 м. відбулась дорожньо-траспортна пригода (ДТП). Зазначене ДТП відбулось за участю водія ОСОБА_4, який керуючи автомобілем MERCEDES BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись з боку розташування м. Харкова в напрямку м. Нова Водолага здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В результаті наїзду пішохід від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. По факту зазначеного ДТП, слідчим управлінням Міністерства внутрішніх справ України (надалі МВС України) було відкрите кримінальне провадження №0001224. Постановою про закриття кримінального провадження дане провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В результаті вищевказаного позивачу було заподіяна шкода внаслідок ДТП. Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, який здійснював керування транспортним засобом, була застрахована у ПАТ "СК "Країна".

На день смерті у загиблого на утриманні перебували - малолітній син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому на дату смерті батька виповнилось повних 1 рік 5 місяців, та дружина ОСОБА_1, яка знаходилась у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте замість належних до виплати 100 000 грн., відповідач відшкодував позивачці лише 15014 грн., що складається з 13764 грн. - моральної шкоди та 1250 грн. - витрат на поховання.

Представник позивача вимагав стягнути з ПАТ "СК "Країна" на користь ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 57 731,83 грн. - відшкодування шкоди пов'язаної з втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_1, 76 083,67 грн. - відшкодування шкоди пов'язаної з втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_2 А також стягнути 6 400 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1, починаючи з дня винесення рішення суду, виплати по 382,33 грн. на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення ним вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 в межах ліміту розміру страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 виплати по 382,33 грн. на дружину ОСОБА_1 щомісячно до досягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 14 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, за умови якщо вона не працює та здійснює догляд за дитиною. В решті позовних вимог відмовлено.Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Позивачем не зазначено обставин, які мають істотне значення, на підставі яких сума відшкодування повинна бути виплачена одноразово, тому відшкодування підлягає стягненню щомісячними платежами.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Рішення суду мотивовано тим, що фізична особа ОСОБА_3, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою, будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_3, як адвокат, діяв за дорученням адвокатського об'єднання в інтересах позивача суду не надано.

В поданій 17 грудня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, просить рішення змінити, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. А саме, не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування страховик зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, а не починати виплачувати. Правнича допомога, обумовлена договором про надання правничої допомоги, надавалась директором ТОВ «Автопоміч Україна» ОСОБА_3, який є адвокатом, були виконані всі вимоги для отримання відшкодування судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою.

У відзиві на апеляційну скаргу від 10.01.2019 року ПАТ «СК «Країна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін. Посилається на те, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Договір про надання правничої допомоги та акт виконаних робіт з боку позивача підписано працівником ТОВ «Автопоміч Україна» ОСОБА_8, оплата наданих ТОВ «Автопоміч Україна» послуг з надання правничої допомоги оплачена тією ж особою. Позивач жодної участі у вказаному процесі не приймала, що ставить під сумнів достовірність доказів, наданих на підтвердження витрат на правничу допомогу та сам факт понесення витрат ОСОБА_1 на таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04.11.2013 року відбулась ДТП за участю водія ОСОБА_4, який керуючи автомобілем MERCEDES BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись з боку розташування м. Харкова в напрямку м. Нова Водолага, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті наїзду ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.11.2013 року (а.с.11).

По факту зазначеного ДТП слідчим управлінням МВС України було відкрите кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за №0001224 (а.с. 10).

Постановою про закриття кримінального провадження від 27.06.2014 зазначене кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину (а.с. 9). Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, була застрахована у ПАТ "СК "Країна" на підставі полісу АЕ №2130104.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на час дорожньо-транспортної пригоди перебував на його утриманні (а.с.13).

Також на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 мав на утриманні дружину - ОСОБА_1, яка знаходилась у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

Згідно довідки №609 від 21.10.2016 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Харківському об'єднаному управлінні ПФУ Харківської області та отримує пенсію по втраті годувальника на ОСОБА_2 (а.с.14)

28.10.2016 року ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_1, звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування та повідомив про дорожньо - транспортну пригоду (а.с. 17,18).

12 вересня 2017 року ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_1, повторно звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у зв'язку зі смертю годувальника

Як зазначено в заяві про доплату страхового відшкодування по справі №42018Ж від 04.10.2017 року 26 вересня 2017 року ПАТ "СК "Країна" виплатила страхове відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 15014 грн., а саме: 13764 грн. - моральної шкоди та 1250 грн. - витрат на поховання. При цьому, як вимагав представник позивача, шкоду пов'язану із втратою годувальника страховою компанією відшкодовано не було (а.с. 23).

Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносини, обставини у справі, дав належну оцінку доказам та при вирішенні спору правомірно керувався ст. ст. 1195, 1200, ч. 1 ст. 1202 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та нормами Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з пунктом 27.1. статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 27.2 статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 1200 ЦК України передбачено порядок, умови та розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання(догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ч. 2 ст.1195 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки матеріали справи не містять даних про те, що загиблий працював та отримував заробітну плату, суд правильно здійснив розрахунок розміру відшкодування виходячи із мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України № 5515-VI від 06.12.2012 "Про Державний бюджет України на 2013 рік" мінімальна заробітна плата становила 1147,00 грн.

Оскільки при визначенні сум, належних до стягнення, враховується мінімальний розмір заробітної плати, за вирахуванням частки, що припадає на загиблого, судова колегія погоджується з тим, що частка на кожну особу, яка має право на утримання, дорівнює 382,33 грн. (1147 грн. : 3 осіб).

У судовому засіданні ПАТ "СК "Країна" проти зазначеного розрахунку розміру щомісячної виплати на користь відповідачів не заперечувала та в апеляційному порядку рішення суду не оскаржувало.

Судова колегія вважає доводи апелянта про незаконність рішення суду в частині відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування одним платежем на користь малолітнього в сумі 76083,67 грн. та дружини в сумі 57731,83 грн. необґрунтованими.

Суд правильно керувався ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відповідно до якої відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

В супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду першої та апеляційної інстанції доказів існування обставин, на підставі яких сума відшкодування повинна бути виплачена одноразово, тому відшкодування підлягає стягненню щомісячними платежами.

В той же час, згідно роз`яснень пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, з дня смерті потерпілого, а не починаючи з дня винесення рішення суду, як це зазначено в оскаржуваному рішенні

Тому доводи апеляційної скарги в частинні періоду, з якого належить здійснювати стягнення, обґрунтовані і в цій частині рішення підлягає зміні. А саме, з відповідача на користь позивачки та її малолітньої дитини підлягають стягненню виплати по 382,33 грн. щомісячно починаючи з 04.11.2013 року.

Також судова колегія не погоджується з висновком суду про відмову у стягненні судових витрат, пов'язаних з оплатою професійної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.14 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, рахунок-фактуру, копію квитанції про оплату (а.с.26-30)

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України № 5076-VI від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

У частині 1 статті 15 Правил адвокатської етики також вказується, що договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Рада адвокатів України своїм Рішенням від 4-5 липня 2014 року № 65 дала роз'яснення щодо обсягу прав повіреного на укладання договору про надання адвокатом (захисником) правової допомоги. Таким чином, законодавство передбачає можливість укладення договору про надання правової допомоги на користь клієнта представником.

Виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_8 мав право підписувати договір про надання правничої допомоги та інші документи на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 (а.с. 33), що не суперечить законодавству.

При здійсненні адвокатської діяльності в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання, які є юридичними особами, договір про надання правової допомоги з клієнтом укладається такою юридичною особою від власного імені, яка виступає стороною договору.

Частина 3 статті 24 Правил адвокатської етики вказує, що у випадках, коли договір про надання правової допомоги укладається з адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням, рішення про призначення конкретного адвоката чи кількох адвокатів для виконання доручення або про заміну адвоката чи адвокатів (у випадках, коли це не суперечить закону) приймається адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням на свій розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» одноосібний виконавчий орган товариства або голова колегіального виконавчого органу товариства може діяти від імені товариства без довіреності.

Правнича допомога надавалась ОСОБА_3, який є адвокатом та директором ТОВ «АВТОПОМІЧ Україна», діє від імені адвокатського об'єднання як його керівник, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виданої 26.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудь Г.О. (а.с.31).

За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів судова колегія приходить до висновку, що апелянтом в силу вимог ч. 1ст. 81 ЦПК України доведено понесення витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, що об'єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатні підстави для прийняття рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, на рішення Валківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2018 року і наявність підстав для зміни рішення суду в частині зміни періоду, з якого підлягає стягненню страхове відшкодування, та стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг з надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2018 року змінити, скасувавши в частині відмови у стягненні з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 6400 (шести тисяч чотирьохсот) гривень судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг з надання правничої допомоги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 6 400 (шість тисяч чотириста) гривень судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг з надання правничої допомоги.

Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», , що знаходиться за адресою: вул. Електриків, 29А, м. Київ, на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 04 листопада 2013 року виплати по 382,33 грн. на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення ним вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 в межах ліміту розміру страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілому.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», , що знаходиться за адресою: вул. Електриків, 29А, м. Київ, на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 04 листопада 2013 року, виплати по 382,33 грн. на дружину ОСОБА_1, щомісячно до досягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 14 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, за умови якщо вона не працює та здійснює догляд за дитиною».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний