КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 360/1724/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4908/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Унятицький Д.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року,

встановив:

у липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем 18 травня 2010 року, в розмірі 35 677 грн. 32 коп.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року позов було задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 502 грн. 21 коп. та судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача - Штронда А.М. зазначав, що наведені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не спростовують наявність договірних відносин між сторонами та наявність боргу, а тому просив відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_5 та представника АТ КБ «Приватбанк» - Штронди А.М., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ним та ОСОБА_3 18.05.2010 було укладено Договір про надання банківських послуг, за умовами якого їй було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн. Станом на 10.06.2018 у боржника утворилась заборгованість, яка складається з тіла кредиту - 13 285 грн. 38 коп., заборгованості по відсоткам - 5 986 грн. 17 коп., пені - 14 230 грн. 66 коп., штрафу - 500 грн. та 1 675 грн. 11 коп. Вказану суму позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати в розмірі 1 762 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року позов було задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 502 грн. 21 коп. та судовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти, однак відповідач своєчасно кошти не повернув, а тому з неї підлягає стягненню сума заборгованості, яка складається з тіла кредиту - 13 285 грн. 38 коп., заборгованості по відсоткам - 5 986 грн. 17 коп., пені - 14 230 грн. 66 коп. та судового збору - 1 762 грн. Відмовляючи в стягненні штрафу, суд першої інстанції зазначив, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із його суті.

Як видно з матеріалів справи, між сторонами 18.05.2010 було укладено Договір про надання банківських послуг. ОСОБА_3 заповнила Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду.

Відповідач не заперечує факту укладання такого договору та отримання картки, на яку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн. Крім того, у неї був відкритий інший картковий рахунок, на який їй перераховувались заробітна плата. Вказаною карткою вона користувалась з 18.06.2010.

Як вказує відповідач в своїй апеляційній скарзі, картки вона не губила та нікому не передавала даних про їх номери та коди. 04.05.2017 з телефону, який належить позивачу, на її номер мобільного телефону, який є фінансовим, надійшов дзвінок із пропозицією про зменшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами за кредитною карткою. Після вказаної розмови з її картки, на яку перераховувалась заробітна плата, було знято через банкомат без використання картки грошові кошти в сумі 2 602 грн., а з кредитної картки було знято кошти чотирма платежами в загальній сумі 14 773 грн. З приводу даних фактів вона відразу звернулась на Гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» та того ж дня о 23.36 подала заяву до Чергової частини Бородянського ВП ГУ Національної поліції в Київській області про вчинення кримінального правопорушення. Також позивач зверталась до позивача із заявами про поновлення стану рахунку з метою уникнення нарахування заборгованості, однак стан рахунку поновлено не було. Тому вона вважає, що відсутні підстави для стягнення з неї кредитної заборгованості та штрафних санкцій.

Однак вказані доводи ОСОБА_3 не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Представником позивача було надано до суду апеляційної інстанції запис розмови ОСОБА_3 з оператором АТ КБ «Приватбанк» за телефоном 3700. З даного запису, який був досліджений в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, видно, що ОСОБА_3 повідомила оператора про факти зняття коштів в проміжок часу з 19.41 до 19.49, після надходження їй дзвінків з невідомих номерів, за якими вона підтверджувала одноразові динамічні паролі, що і дозволило невстановленим особам здійснити зняття коштів з обох карток, виданих ОСОБА_3, без використання пластикової платіжної кратки та введення даних ПІН-коду.

Тому доводи відповідача про те, що зняття коштів було здійснено не внаслідок розголошення нею даних номерів карток та ПІН-коду і коду доступу, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з неї суми заборгованості, є необґрунтованими. Також є безпідставним посилання відповідача на Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.201 №705, оскільки банком було перевірено вказані нею обставини щодо зняття коштів з рахунків, відкритих на її ім'я, та повідомлено про наслідки розгляду її звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини між банком та клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 03.05.2017 на картковому рахунку №720629 заборгованості не було, аванс становив 2 грн. 41 коп. 04.05.2017 з цієї картки було знято кошти на загальну суму 14 208 грн.: 3 платежі по 4 002 грн., та один платіж 2 202 грн., сума комісії за зняття готівки: 575 грн. 92 коп. Частково сума кредиту була погашена за рахунок переводу коштів з іншого рахунку. Таким чином тіло кредиту становить 13 285 грн. 38 коп., нараховані відсотки - 5 986 грн. 17 коп.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більше ніж на тридцять днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору.

В ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені і штрафу, який також складається з фіксованої частини та процентної складової, задоволенню не підлягає, а на користь позивача має бути стягнуто заборгованість, яка складається з тіла кредиту, відсотків та штрафу.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 771 грн. 55 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді