ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1753/19 Справа № 174/189/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вільногірська міська рада Дніпропетровської області про захист прав власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вільногірська міська рада Дніпропетровської області про захист прав власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вільногірська міська рада Дніпропетровської області про захист прав власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла - задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 12 249 (дванадцять тисяч двісті сорок дев'ять) гривень 07 коп, за відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з затопленням житла.

Стягнуто з Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану йому моральну шкоду, в розмірі 1500 (тисячу п'ятсот) гривень.

Стягнуто з Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з розглядом цієї справи в суді, включаючи витрати по оплаті юридичної допомоги адвоката 300 грн.; витрати з оплати судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2642 грн. 40 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 826 грн. 80 коп.

В інший частині позовні вимоги - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області просить рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вільногірська міська рада Дніпропетровської області про захист прав власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла - відмовити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер №2592313, номер запису 54 (ІІо) в книзі 18, відповідно до якого, ОСОБА_1, належить на праві спільної часткової приватної власності 5/9 часток даної квартири ( т.1 а.с.6).

Між відповідачем КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та позивачем укладено Договір № 4945 від 09.02.2011 року, про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій утримання будинку та прибудинкової території, який містить перелік обов'язків позивача та відповідача по утриманню будинків, до яких зокрема відноситься обов'язок відповідача своєчасно проводити підготовку житлового будинку (гуртожитку) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період (т.1 а.с.21-24).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради № 324 від 19.08.2009 року, визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на період проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг, з 01.08.2009 року комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ( т.1 а.с.172).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради № 44 від 02.02.2009 року, встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку в залежності від інженерного обладнання та індивідуальних характеристик будинку з 01.02.2009 р., та відповідно до додатку до рішення, встановлено перелік робіт з обслуговування та поточного ремонту житлового фонду, виконавцем яких визначено КП «ВО ЖКГ м. Вільногірська» (т.1 а.с.174-179), зі змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (т.2 а.с.12-14)

Актом комісії КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року встановлено та зафіксовано, обсяги затоплення квартири АДРЕСА_1 та зазначено, що огляд житла та складення акту проводилось під час таяння снігу ( т.1 а.с.7).

Актом від 16.07.2017 року, складеного депутатом ОСОБА_4 та представниками КП «Жилсервіс», проведено огляд технічного стану м'якої покрівлі житлового будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що покрівля даного будинку знаходиться в задовільному стані, пошкоджень не виявлено, водостічні пристрої в робочому стані (а.с.191).

Відповідно до висновку експерта № 2600-16 від 20.01.2017 року, розмір матеріальної шкоди заподіяно внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 складає 12249, 07 грн. (т.1 а.с.96-110).

Висновком експерта № 3961-17 від 18.05.2018 року, встановлено, що причиною затоплення квартири АДРЕСА_1, яке відбулося в січні 2016 року, стало обмерзання водостічних пристроїв в наслідок чого відбувається затікання води по зовнішній стіні (т.1 а.с.22-224).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідність ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (далі закон - №1875-IV) залежно від функціонального призначення до житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стаття 19 зазначеного закону, регламентує, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 21 1875-IV передбачено, що виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством;

У відповідності до положень закону 1875-IV балансоутримувач будинку зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з положеннями ст. 20 вказаного Закону, позивач, як споживач комунальних послуг та як власник житла, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходив з того, що, відповідачі були зобов'язані за своїми повноваженнями утримувати зазначений будинок, в тому числі покрівлю даху в належному справному стані, шляхом проведення своєчасного поточного та капітального ремонтів, але своїх обов'язків не виконали, внаслідок чого позивачу було завдано суттєвої майнової шкоди, в зав'язку з пошкодженням належної йому на праві приватної власності квартири та іншого майна.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що до обов'язку КП "Жилсервіс" не входить очистка водостічних пристроїв від льоду є безпідставними, оскільки згідно з п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року та підпункту 1.1.8.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансоутримувач зобов'язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду.

Таким чином, саме на відповідачеві лежить обов'язок з відшкодування позивачці шкоди.

Також апелянтом ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що залиття АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5 відбулось не з вини КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, а з вини третьої особи.

Крім того, клопотання про призначення у даній справі повторної судової експертизи для встановлення причини залиття належної позивачу квартири та вартості спричиненої йому в результаті цього матеріальної шкоди апелянтом не заявлялось і не було жодних обставин, які б перешкоджали відповідачу заявити таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В. Свистунова