Справа № 703/3462/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

секретаря Кочеткової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/3462/18

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

про скасування свідоцтва на право власності на житло, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування квартири спільного заселення, скасування рішення державного нотаріуса про державну реєстрацію прав та обтяжень,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Смілянської міської ради Черкаської області та державного нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про скасування свідоцтва на право власності на житло, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору дарування квартири спільного заселення.

В обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками 3/5 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Загальна площа квартири становить 73,2 кв.м., із неї житлова площа - 49,37 кв.м., площа підсобних приміщень 23,5 кв.м. Загальна площа належної позивачам частини квартири становить 43,7 кв.м., із якої житлова площа двох кімнат 29,6 кв.м., площа підсобних приміщень 14,1 кв.м.

Фактично їм передано у власність дві кімнати трикімнатної квартири та частину кімнат загального користування, яка перебуває у спільному користуванні.

Третя кімната у спірній квартирі в 2013 році була передана у власність шляхом безоплатної приватизації ОСОБА_5 Його частка у квартирі спільного заселення становила 2/5 частин і фактично складалась з житлової кімнати площею 20,1 кв.м. та частки у підсобних приміщеннях площею 9,4 кв.м. Загальна площа виділеної ОСОБА_5 частини квартири становила 29,5 кв.м.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали договір дарування, за умовами якого належна ОСОБА_5 частина квартири перейшла у власність ОСОБА_6

Позивачі стверджують, що під час приватизації ОСОБА_5 площу місць загального користування та житлову площу було обчислено у збільшеному розмірі і обраховано неправильно, що призвело до зменшення частки позивачів у спірній квартирі. Зазначили, що у результаті приватизації Смілянською міською радою за цим відповідачем було визнано право власності на квартиру спільного заселення, а не на кімнату в квартирі спільного заселення.

А тому, видане ОСОБА_5 свідоцтво про право власності та реєстрація права власності підлягають скасуванню.

Оскільки договір дарування було вчинено на підставі цього свідоцтва його також належить визнати недійсним. Крім того, на час укладення договору, за наявною в позивачів інформацією, ОСОБА_5 перебував закордоном, а тому не міг фактично його підписати, що також є підставою для визнання цього договору недійсним.

Під час розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги і, крім всього, просили скасувати рішення державного нотаріуса про державну реєстрацію прав, здійснене на підставі оспорюваного договору дарування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі і просив його задоволити з наведених в ньому підстав.

Представник позивачів також просив задоволити позов. Зазначив, що незалежно від площі жилих кімнат, які були виділені співвласникам спірної квартири, підсобні приміщення цієї квартири повинні були виділятись у рівних частках. Тобто, якщо загальна площа підсобних приміщень становить 23,5 кв.м., то кожному співвласнику необхідно було виділити по 7,8 кв.м. цих приміщень (23,5/3=7,8). Однак, ОСОБА_5 було виділено 9,4 кв.м., а відтак частка позивачів у допоміжних приміщеннях була зменшена.

Представник Смілянської міської ради позов не визнав і пояснив, що міська рада не є належним відповідач за цим позовом. Оскільки органом приватизації комунального майна є виконавчий комітет Смілянської міської ради і розпорядженням саме цього органу надається дозвіл на безоплатну приватизацію, то і відповідачем по справі має бути виконавчий комітет. Міська рада ніяким чином не порушує права позивачів. Зазначив, що позовна заява не містить відомостей щодо того, яким чином видане ОСОБА_5 свідоцтво порушує їхнє право власності на 3/5 частки квартири спільного заселення.

Позивач ОСОБА_4, відповідачі ОСОБА_6 та державний нотаріус ОСОБА_8, а також представник третьої особи в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира № 2 по вул. В.Стуса (до перейменування Ленінградська), 45, є квартирою спільного заселення. У відповідності з експлікацією приміщень до плану квартирного (малоповерхового) житлового будинку і неоспорюється сторонами загальна площа цієї квартири становить 73,2 кв.м., житлова площа 49,7 кв.м. (а.с. 200).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 319 від 25 липня 2013 року виключено із рахунку службових кімнату в цій квартирі жилою площею 20,1 кв.м. та залишено її в користуванні ОСОБА_5

1 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради йому було видано свідоцтво про право власності. (а.с. 20). Згідно з цим свідоцтвом на підставі розпорядження виконкому Смілянської міської ради № 44-РП від 26 вересня 2013 року ОСОБА_5 в результаті приватизації набув право приватної власності на квартиру спільного заселення № 2 по вул. Ленінградській, 45, в м. Смілі Черкаської області загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м. Частка цього відповідача зазначена як 1/1.

Згідно з технічною характеристикою квартири станом на 4 вересня 2013 року (а.с. 24) виділене ОСОБА_5 майно складається з житлової кімнати площею 20,1 кв.м., кухні площею 3,4 кв.м., вбиральні площею 0,5 кв.м., ванної кімнати площею 1,7 кв.м., коридору площею 2,3+1,2=3,5 кв.м., комори площею 0,3 кв.м. Загальна площа нежитлових приміщень становить 9,4 кв.м.

26 січня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було також видано свідоцтво про право власності (а.с. 30). У відповідності з цим свідоцтвом позивачам на праві приватної спільної часткової власності було передано дві кімнати у трикімнатній квартирі спільного заселення № 2 по вул. В.Стуса, 45, в м. Смілі Черкаської області загальною площею 43,7 кв.м., що становить 3/5 частки у цій квартирі. Частки кожного з позивачів зазначено по 3/10.

У відповідності з технічною характеристикою квартири спільного заселення станом на 28 листопада 2016 року (а.с. 33) виділена позивачам частка у квартирі складається з двох кімнат житловою площею 29,6 кв.м. (кімнати площами 18 кв.м. та 11,6 кв.м.), кухні площею 5,1 кв.м., вбиральні площею 0,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., коридору площею 3,5 та 1,8 кв.м., комори площею 0,4 кв.м. Загальна площа нежитлових приміщень становить 14,1 кв.м.

Згідно з договором дарування, посвідченим 27 жовтня 2017 року державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі за № 1-3140, ОСОБА_5 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_6 прийняла в дар квартиру спільного заселення № 2 по вул. В. Стуса (Ленінградській), 45, в м. Смілі Черкаської області загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м. (а.с. 25-27).

Наведені вище обставини підтверджуються також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 5 червня 2018 року (а.с. 34-36).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Поняття права власності визначене статтею 316 ЦК як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності фізичних та юридичних осіб це право приватної власності (ст. 325 ЦК).

Стаття 355 ЦК визначає поняття і види спільної власності це власність на майно двох і більше осіб.

Спільна власність має два види: спільна часткова коли розмір часток у праві власності визначений (ст. 356 ЦК); спільна сумісна спільна власність без визначення часток (ст. 368 ЦК).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі в тексті Положення), яке визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

У відповідності з п. 6.2 наведеного Положення у комунальній квартирі, жилому блоці (секції) у гуртожитку, де мешкають два і більше наймачі, загальна площа, що передається у власність громадян, визначається як сума площ займаних наймачами жилих кімнат (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих у них веранд, засклених балконів, лоджій, холодних комор, відкритих балконів, лоджій та терас) та площі підсобних приміщень, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат.

До підсобних приміщень квартири належать приміщення, призначені для гігієнічних або господарсько-побутових потреб мешканців (ванна, вбиральня, душова, приміщення для прання, кухня, комора), а також передпокій, внутрішньоквартирний хол, коридор тощо (Державні будівельні норми України В.2.2-15-2005, Терміни та визначення понять).

У Додатку 1 Положення міститься приклад обчислення розміру загальної площі комунальної квартири, жилого блоку (секції) в гуртожитку, в якій (якому) мешкають два і більше наймачі.

Виходячи з наведеного прикладу та п. 6.2. Положення, суд зазначає, що площа жилої кімнати, яка була виділена ОСОБА_5, становить 20,1 кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_1 18 кв.м. та 11,6 кв.м. Площа підсобних приміщень становить 23,5 кв.м. За цих умов загальна площа, яку належало виділити ОСОБА_5, становить: 20,1+23,5х20,1/49,7=29,6 кв.м. загальна площа, яку належало виділити позивачам, становить: 29,6+23,5х29,6/49,7=43,6 кв.м.

А тому, посилання позивачів на рівність часток співвласників у підсобних приміщеннях квартири є такими, що не відповідають вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа може захистити своє порушене право як самостійно, що передбачено ст. 19 ЦК України, так і шляхом звернення до відповідних субєктів, які наділені відповідними повноваженнями.

Судовий же захист - це вид державного захисту, який є гарантією і конкретним засобом ефективного поновлення громадянина в правах через правосуддя.

Позивачами не зазначено яким чином вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого на імя ОСОБА_5, впливає на обсяг наданих їм законом прав. Суд зазначає, що в разі задоволення позову, ні розмір часток позивачів у праві спільної власності, ні площа виділених приміщень не зазнають змін. Позивачі не ставлять під сумнів процедуру та порядок здійснення ними приватизації спільного майна. Відповідно, зазначені судом величини залишаться без змін, навіть за умови того, що видане ОСОБА_5 свідоцтво не містить розміру його частки.

Суд, також відхиляє твердження представника Смілянської міської ради щодо того, що рада не є належним відповідачем. Позивачами не оспорюється рішення органу приватизації. В разі задоволення позову і скасування свідоцтва про право власності, отриманого в результаті приватизації, майно перейде у власність територіальної громади в особі Смілянської міської ради та відновить статус комунального. Відтак, саме міська рада як представник територіальної громади повинна відповідати за позовом.

Суд зазначає, що підставою для визнання недійним договору дарування позивачі зазначають неправомірність набуття права власності на спірне майно попереднім власником. Таким чином, ця вимога є похідною від попередньої.

А тому, ця вимога також не підлягає до задоволення.

В ході розгляду справи не підтвердились посилання позивачів і на те, що ОСОБА_5 на час укладання договору перебував за межами України, а відтак, не підписував договір дарування. Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19 лютого 2019 року ОСОБА_5 в період часу з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року державний кордон України не перетинав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в позові належить відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_2, АДРЕСА_3) у задоволенні позову до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_3 с.Старосілля вул.Грушевського, 52), ОСОБА_6, (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН НОМЕР_4, АДРЕСА_4), Смілянської міської ради Черкаської області (м.Сміла вул. Незалежності, 37, ), державного нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 (м.Черкаси, вул.Гоголя, 288), третя особа: комунальне підприємство "Черкаське обласне бюро технічної інвентаризаці" (м.Черкаси, вул.Університетська, 31/1) про визнання недійсним свідоцтва Смілянської міської ради Черкаської області про право власності від 01.10.2013 року серії САЕ № 288189, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно квартири спільного заселення № 2 у будинку № 45 по вулиці Василя Стуса у м.Сміла Черкаської області, визнання договору дарування квартири спільного заселення № 2, що знаходиться у м.Смілі Черкаської області по вул.Василя Стуса у будинку № 45, посвідченого державним нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3140, скасування рішення державного нотаріуса Першої нотаріальної контори ОСОБА_7 від 27.01.2017 № 37807535 про державну реєстрацію прав та обтяжень договору дарування квартири спільного заселення від 27.10.2017 року № 1-3140 у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складений 19 квітня 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк