Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/2583/18

Провадження № 2/440/883/2019

08 квітня 2019 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Буську без фіксації технічним засобом «Камертон» цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Буському районі Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Буському районі Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом та заповітом.

Позов мотивує тим, що 11 травня 1994 року померла її мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять середня земельна частка, право на які належало померлій на підставі сертифікату на право приватної власності на землю. Оригінал сертифікату був втрачений. Про те, що дійсно матері належали земельні ділянки є наявна довідка. За життя мати заповіту не складала.

5 січня 2009 року помер батько позивачки, ОСОБА_5 Івахів Кирилович. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва право на які належало померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Оригінал державного акту був втрачений. Про те, що батькові дійсно належали земельні ділянки є наявні довідки. Батько за життя розпорядився своїм майном склавши заповіт на користь позивача. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно ні за законом , ні за заповітом немає. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батьків. Просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батьків.

Позивач в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області в підготовче судове засідання не зявився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень не має.

Третя особа Відділ у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі начальника ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Свідоцтвом про народження серії І-УР № 807947 від 29 квітня 1960 року підтверджено, що померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками позивача ОСОБА_2. З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 399537 від 08 вересня 1979 року убачається, що позивачка змінила прізвище «Політило» на «Івшків».

Свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 159641 від 09.01.2009 року підтверджено, що батько позивачки, ОСОБА_5К, помер 05 січня 2009 року, актовий запис № 02 від 09.01.2009 року.

Свідоцтвом про смерть серія І-СГ №520944 від 07.11.2018 року підтверджено, що мати позивачки, ОСОБА_4, померла 11 травня 1994 року, актовий запис № 12 від 13.05.1994 року.

Згідно заповіту від 18 квітня 1997 року посвідченого секретарем Соколянської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_5 зробив розпорядження на випадок смерті та заповів ОСОБА_2 все своє майно.Заповіт не змінювався та не відмінявся.

В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті осіб або оголошення їх померлими.

Згідно ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері та за заповітом після смерті батька, що підтверджено належним доказом свідоцтвом про народження і в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Інших спадкоємці після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до даного спадкового майна немає, що підтверджується листом Буської державної нотаріальної контори № 307/01-16 від 19.03.2019 року.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позивач має право спадкувати за законом після смерті матері та за заповітом після смерті батька.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оригінали Сертифікату та Державного акту на право приватної власності на землю у позивача відсутні.

Спадкове майно,що залишилося після смерті матері позивача складається із середньої земельної частки площею 3,20 умовних кадастрових га по ОСОБА_3 сільській радиі Буського району Львівської області із земель НААГ «ім. Л.Українки» та племстанції ОСОБА_3 сільської ради.

На підставі розпорядження Буської райдержадміністрації від 16.03 2000 року №132 вносилися зміни в Проект роздержавлення та приватизації земель, у звязку з чим за ОСОБА_4 розрахована земельна частка у розмірі 2,69 умовних кадастрових га.

Судом встановлено, що доказом належності земельних ділянок ОСОБА_5 є довідка від 14.11.2018 року № 31-13-0.20-2672/102-18,

яка видана Відділом у Буському районі Головного управління Держгеокадастру Львівської області. З довідки убачається, що земельні ділянки розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельних ділянок становить 0,9890 га та 3,9953 га. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №032039 зареєстрованого у книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю по ОСОБА_3 сільській раді під № 11552 від 24.03.2000 року ,виданий на підставі розпорядження Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року, № 132 на імя «Політило Йосиф Кирилович».

Суд приймає надані довідки позивачем як належний письмовий доказ.

В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими.

Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Буському районі Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задоволити повністю.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 на середню земельну частку площею 2,69 умовних кадастрових га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області після смерті матері, ОСОБА_4, яка померла 11 травня 1994 року.

Визнати право власності в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_2 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9890 га та 3,9953 га, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області після смерті батька, ОСОБА_5, який помер 05 січня 2009 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.04.2019 року.

Суддя: Г. О. Шендрікова