Справа № 441/755/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/208/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Львів

Справа № 441/755/15-ц

Провадження № 22-ц/811/208/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приколоти Т.І.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області

на рішення Городоцького районного суду Львівської області, ухвалене у м. Городок 23 березня 2018 року, (суддя Яворська Н.І.)

у справі

за позовом ОСОБА_5 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_6, з участю третьої особи: Відділу Держземагенства у Городоцькому районі Львівської області, про визнання недійсним та скасування Державного акта про право приватної власності на землю; зустрічним позовом ОСОБА_6 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області та ОСОБА_5 про скасування державного акта,-

встановила:

ОСОБА_5 звернулася з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_6, з участю третьої особи: Відділу Держземагества в Городоцькому районі Львівської області про визнання недійсним та скасування Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 15 липня 1997 року, виданого ОСОБА_6 на земельну ділянку № 2. Позов обгрунтовує тим, що згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, НОМЕР_1, виданого 22 серпня 2006 року є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3070 га, що знаходиться у с. Суховоля Городоцького району Львівської області в урочищі «Біля переїзду» та межує із земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_6 Згідно акта обстеження земельної ділянки ОСОБА_6 комісією Суховільської сільської ради від 9 квітня 2014 року встановлено, що при виносі в натуру даної земельної ділянки вздовж дороги ширина ділянки з проміром 7,40 м. заходить на її земельну ділянку на 0,80 м. Просила визнанати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 15 липня 1997 року, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку № 2, оскільки в Державному акті не зазначено її цільове призначення.

ОСОБА_6 звернувся з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області та ОСОБА_5, у якому просив в позові відмовити, та визнати незаконним і скасувати рішення Суховільської сільської ради № 722 від 15 грудня 2005 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.06.450.01216 та згідно якого ОСОБА_5 надавалась у власність земельна ділянка площею 0,3070 га у с. Суховоля, визнати незаконним і скасувати рішення Суховільської сільської ради № 660 від 14 березня 2014 року про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі. Позов мотивує тим, що спірною земельною ділянкою користується з 1997 р. Виготовляючи технічну документацію- ОСОБА_5. та сільська рада знали про належність йому земельної ділянки, однак межі з ним не узгоджували. При виготовленні технічної документації на його земельну ділянку було виявлено накладку земельних ділянок. Сільська рада відмовила йому у затвердженні технічної документації.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 рокув позові ОСОБА_5 - відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Ухвалено визнати незаконним та скасувати рішення № 660 від 14 березня 2014 року Х1Х сесії У1 скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про відхилення заяви ОСОБА_4 «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6».

Вирішено питання судових витрат.

В решті позову ОСОБА_6 - відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_5, ОСОБА_6, Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області.

ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, в зустрічному позові відмовити. Зазначає, що згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, НОМЕР_1, виданого 22 серпня 2006 року, вона є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення особистого селянського господарства площею 0,3070 га, що знаходиться у с. Суховоля Городоцького району Львівської області в урочищі «Біля переїзду», та межує із земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_6

ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду змінити, та винести постанову про задоволення його позову. Вказує, що земельною ділянкою користується з 1997 року. Виготовляючи технічну документацію - ОСОБА_5 та сільська рада знали про належність йому земельної ділянки, однак межі з ним не узгоджували. Сільська рада відмовила йому у затвердженні технічної документації.

Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області просить рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним і скасувати Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 15 липня 1997 року, виданий ОСОБА_6, на підставі рішення Суховільської сільської ради народних депутатів від 11 вересня 1996 року XI сесії про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельних ділянок, що розташовані на території с. Суховоля Суховільської сільської ради для обслуговування житлового будинку, площею 0,2535 га; в зустрічному позові ОСОБА_6 - відмовити. Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 15 липня 1997 року, виданий ОСОБА_6, оформлений без технічного звіту чи технічної документації на спірну земельну ділянку. У ОСОБА_6 відсутнє будь-яке інше рішення окрім рішення № 397 від II вересня 1996 року про задоволення заяви ОСОБА_6 Стверджує, що ОСОБА_6 не є власником земельної ділянки, яка знаходиться на території с. Суховоля Городоцького району Львівської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. Така у вищевказаному державному акті відсутня. Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області не виділялася ОСОБА_6 земельна ділянка для обслуговування житлового будинку в урочищі «Біля переїзду». На даній території знаходяться землі, цільове призначення яких є ведення особистого сільського господарства. Державний акт оформлений без технічного звіту чи технічної документації на спірну земельну ділянку. ОСОБА_6 слід належно звернутися в органи місцевого самоврядування із заявою про оформлення права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та оформити відповідні документи згідно вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно із ст. 6 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З списку людей по наділу земельних ділянок під город за 1991 роки зазначені ОСОБА_5 (№10) і ОСОБА_6 (№11).

На підставі заяв громадян згідно долученого списку Суховільською сільською радою 11 вересня 1996 року прийнято рішення № 397 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадян», згідно якого ОСОБА_6 надано у власність дві земельні ділянки площею 0,1240 т а 0,1295 (в загальному 0,2535 га) у с. Суховоля, розташовані на території Суховільської сільської ради. З опису меж вбачається, що земельна ділянка 2 від Б до В межує із земельною ділянкою ОСОБА_5 Згідно довідки Суховільської сільської ради № 123 від 5 травня 2015 року ОСОБА_6 передано в користування земельні ділянки площею 0,1240 га для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 та 0,1290 га для ведення особистого селянського господарства розташованої в с. Суховоля в урочищі «Біля переїзду» .

Рішенням № 722 Суховільської сільської ради від 15 грудня 2005 року ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0.3070 га у с. Суховоля Городоцького району Львівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, опис меж не містить суміжника ОСОБА_6

З Акта земельної комісії Суховільської сільської ради від 9 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 порушує межі сусідньої земельної ділянки ОСОБА_5

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 1592 від 28 вересня 2016 року межі спірних земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 накладаються одна на одну. Встановити площу накладення земельних ділянок не надається можливим. Земельна ділянка ОСОБА_5 пізніше наклалася на земельну ділянку, що належить ОСОБА_6 Встановити причину накладення меж земельних ділянок неможливо.

Встановлено, що рішенням № 660 від 14 березня 2014 року Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області відхилено заяву ОСОБА_4 щодо затвердження технічної документації ОСОБА_6 із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства у зв'язку з неправильно оформленою технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства .

Відповідно до ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України (у чинній станом на 19 травня 1999 - 17 квітня 2001 роки редакції), ст.ст. 4, 6, 86 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст. 2, 4, 8, 12-14, 19, 48, 49, 51, 55 Закону України «Про власність», ст.ст. 3, 6, 7, 17, 19, 22-24, 39, 43, 44 ЗК України (1990 року), право власності на землю та право землекористування набувається громадянами та реалізується державою відповідно до закону; право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає в порядку її відведення, після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється; право власності на землю посвідчується державним актом, який видається і реєструється, зокрема, сільською радою; право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Правомірність набуття права власності на землю та права землекористування презюмуються; законно набуте право власності на землю або право землекористування підлягає захисту, ніхто не може бути незаконно позбавлений відповідного права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей (наданих, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), у межах норм, установлених ЗК України), посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Пунктом 6 Декрету зупинено дію частини 2 ст. 17 і ст. 23 ЗК України щодо власників земельних ділянок, визначених ст. 1 Декрету. Тобто, зупинено дію положення частини 1 ст. 23 ЗК України (1990 року), якою передбачено, що право власності на землю посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Рішення № 397 Суховільської сільської ради від 11 вересня 1996 року про надання ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2535 га прийнято на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок». Відсутність запису цільового призначення земельної ділянки № 2 в Державному акті не дає підстав вважати його недійсним.

Підстави для визнання незаконним рішення Суховільської сільської ради № 722 від 15 грудня 2005 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5 відсутні оскільки вона включена до списків осіб на надання земельної ділянки.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 4 травня 1999 року № 43. Державний акт на право приватної власності на землю і на право власності на землю видається на підставі рішення сільської ради.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів з видачі ОСОБА_5 державного акта зберігається у відділі Держгеокадастру.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 бажає присвоїти кадастровий номер земельним ділянкам для чого необхідним є виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі.

Оформити складання Державного акта на право приватної власності на землю, на право власності на землю при переоформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією (п. 1.13.); у разі будь-яких змін в розташуванні меж земельної ділянки або умов її передачі чи надання, які відбулися після видачі державного акта, ці зміни вносяться одночасно до обох примірників державного акта; нові межі відображаються на плані земельної ділянки суцільною лінією чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю; кожен запис про зміни посвідчується підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держгеокадастру (п. 3.9.)

Згідно із п. 7 Перехідних положень ЗК України (2001 року) громадяни, що одержали у власність земельні ділянки відповідно до законодавства, що діяло раніше, зберігають права на ці ділянки. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера; у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) (п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Встановлено, що Суховільська сільська рада Рішенням № 660 від 14 березня 2014 року відхилила заяву ОСОБА_4, не мотивуючи такого. На підставі наведеного, в цій частині суд першої інстанції правильно вважав право ОСОБА_6 порушеним.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_5 про встановлення меж суміжних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства стало відомо в 2014 році.

З висновоку експертизи вбачається, що встановити причину накладення меж земельних ділянок сторін не надається можливим, суміжні земельні ділянки не були чітко сформовані, тому акт земельної комісії Суховільської сільської ради від 9 квітня 2014 року не може слугувати для визнання недійсними державних актів сторін.

На час розгляду справи апеляційним судом Суховільською сільською радою Городоцького району надано топографічне знімання спірних земельних ділянок, яким стверджується, що земельні ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даний час не межують та не накладаються.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись п 149, 150, 158, ч.6 ст. 259, ч.1 ст. 268, ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року без змін, апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які дії, що стосуються відчуження, зміни цільового призначення, зміни площі та конфігурації земельної ділянки площею 0,2756 га (кадастровий номер НОМЕР_3), застосовані ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді