Справа № 461/3209/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/120/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2018 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

04.05.2018 року ЛКП «Старий Львів» звернулося до суду позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість по утриманню будинку у розмірі 7648,14 грн.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що відповідач є власником квартири №17 (загальною площею 51,40 кв.м.) та квартири №18 (загальною площею 67,80 кв.м.), в якій зареєстрований та проживає, у будинку АДРЕСА_1. Відповідач не здійснює оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.2015 року по 03.2018 року утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 7648,14 грн., розмір якої підтверджується відповідними розрахунками.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість по утриманню будинку у розмірі 2551,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» судові витрати в розмірі 599,08 грн.

Рішення суду в частині задоволених позовних оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи по суті дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування до даних правовідносин строку позовної давності, та вважвав, що перебіг такого переривався. Вважає, що ним не вчинялися дії, що свідчать про визнання відповідачем боргу, стягнення якого є предметом позову, а відтак безпідставним є висновок суду про переривання строку позовної давності. Звертає увагу суду на відсутність у нього боргу за житлово-комунальні послуги, оскільки такі йому позивачем не надавались, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам його представника про те, що позивачем не підтверджено підстави виникнення заборгованості поза межами строку позовної давності, зокрема з урахуванням того, що позивач звертався у 2013 році із позовом про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території до відповідача - ОСОБА_2, а також інших власників житлового приміщення - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2013 року у справі № 2461/6136/13-ц було стягнуто солідарно з відповідача та інших власників житлового приміщення на користь позивача заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території. Відтак, вважає, що суд першої інстанції помилково не з'ясував, чи стягнення заборгованості у даній справі не охоплює період, за який заборгованість уже була стягнута на підставі вказаного рішення суду, та чому позивач звернувся лише до нього із даним позовом, а не до усіх власників житлового приміщення. Зазначає, що районним судом при вирішенні спору по суті порушено норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, у зв»язку з чим рішення суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване.

Просить рішення суду в частині задоволених позовних скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, в решті рішення суду залишити без змін.

У засіданні колегії суддів ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 скаргу підтримали з підстав, наведеній у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ЛКП «Старий Львів».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, є споживачем.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній в період виникнення заборгованості) житлово-комунальними послугами, у тому числі, є послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення загального користування, поточний ремонт, вивезення твердих побутових відходів тощо).

Згідно ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з метою забезпечення санітарного санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньо будинкових мереж і систем встановлюються норми житлово-комунальних послуг.

Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП, мешканцями розроблені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку».

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України (справа № 6-59цс13) від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов'язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених чи приватизованих квартир.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що квартира № 17 та квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» ЛКП визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Старий Львів» та таке надає відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно відомостей про нарахування та оплату за утримання будинку, наданих ЛКП «Старий Львів» (а.с.7-8), заборгованість ОСОБА_2 за послуги з утримання будинку за адресою АДРЕСА_2 за період з січня 2015 року по березень 2018 року становить 3550,11 грн., а за кв.17 в тому ж будинку - 4298,03 грн.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до ЛКП «Старий Львів» з пропозицією укласти договір про надання послуг на запропонованих ним умовах, однак такий договір укладено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 сплачував за послуги ЛКП «Старий Львів» згідно розрахунку, який ним проводився самостійно. До такого розрахунку відповідач не враховував, зокрема, плату за дератизацію та інші послуги, оскільки вважав, що такі послуги позивачем за спірний період не надавалися (а.с.28-45). Нарахування плати проводив лише за прибирання прибудинкової території, електроенергію місць загального користування, обслуговування димовентканалів, поротний ремонт конструктивних елементів, вивезення твердих побутових відходів.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з розрахунків заборгованості за послуги з утримання будинку, ОСОБА_2 частково сплачував вартість наданих ЛКП «Старий Львів» житлово-комунальних послуг, що свідчить про визнання відповідачем боргу.

З наведених мотивів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, оскільки такий відповідачем переривався, та підставно стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по утриманню будинку за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року в розмірі 2551,76 грн., з яких 1997,64 грн. за квартиру № 17 та 554,12 грн. за квартиру № 18.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.04.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.