справа № 631/1537/15-ц
номер провадження 4-с/631/9/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року селище міського типу ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі :

головуючого судді Трояновської Т.М.

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, в якій просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу держаної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 відносно винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.11.2017 року (виконавче провадження № 49279653), визнати незаконною та скасувати постанову, винесену 13.11.2017 року державним виконавцем Шевченківського відділу держаної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 49279653 з примусового виконання виконавчого листа №631/1537/15-ц, виданого 28.10.2015 року Нововодолазьким районним судом Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 року головуючим суддею визначено суддю Мащенко С.В.

Строк відрядження судді Мащенко С.В. закінчився 06.08.2018 року, цивільна справа по суті не розглянута.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 20.09.2018 року за № 1137 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М.

Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року справу було прийнято до провадження судді Трояновської Т.М.

ОСОБА_2 у судові засідання, що були призначені на 09 листопада 2018 року, 08 січня 2019 року, 04 лютого 2019 року, 06 березня 2019 року та 04 квітня 2019 року не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась за адресою вказаною у скарзі. Згідно з даними поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою про неможливість вручення «за закінченням встановленого строку зберігання». Судова повістка про виклик у судове засідання на 04.02.2019 року згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення була вручена 24.01.2019 року бабушці скаржника, про що міститься підпис останньої. За вищевказаних обставин, відповідно до частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, скаржник ОСОБА_2 вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи.

Ніяких клопотань чи заяв про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 у судовому засідання не зявився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа, ОСОБА_4, у судове засідання не зявився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся відповідно до вимог статей 128, 240 Цивільного процесуального кодексу України, проте через канцелярію суду 04.04.2019 року надав заяву за вхідним № 2426/19-вх, відповідно до якої просив суд вищевказану скаргу залишити без розгляду, у звязку з неодноразовою неявкою у судове засідання скаржника ОСОБА_2, розгляд справи просив провести за його відсутності.

Згідно частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали зазначеної справи, суд прийшов до висновку що вищевказана скарга підлягає залишенню без розгляду виходячи з наступного

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 9 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до абзаців 2 та 3 пункту 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Із урахуванням положень статті 11, частини третьої статті 169 та частини другої статті 386 ЦПК у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.

Приписамипункту 3 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник ОСОБА_2 неодноразово, належним чином, повідомлялась судом про місце і час розгляду справи, за адресою, що вказана нею у скарзі. Інших засобів звязку ОСОБА_2 не надала.

Так, судова повістка про виклик скаржника в судове засідання на 08.01.2019 року повернулася на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти про неможливість вручення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістка про виклик ОСОБА_2 в судове засідання на 04.02.2019 року, повернулася на адресу суду з відміткою про отримання судової повісти бабусею скаржника - Півненко.

Судова повістка про виклик скаржника в судове засідання на 06.03.2019 року повернулася на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти про неможливість вручення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Судова повістка про виклик скаржника, ОСОБА_2, в судове засідання на 04.04.2019 року, відповідно до інформації отриманої на офіційному сайту Укрпошти, не вручена під час доставки з інших причин.

З цього приводу слід зазначити, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин (частина 1, частина 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України).

Приписи частини 5 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачають обов`язок суду залишити позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача, який належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, в судове засідання і, якщо від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Як вбачається з матеріалів справи заяв від ОСОБА_2О про відкладення розгляду справи або розгляду справи за відсутності скаржника до суду не надходили.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Практикою Європейського суду з прав людини також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

ОСОБА_2, яка подала скаргу ще у 2018 році, в судові засідання жодного разу не зявилась та не цікавилась станом провадження в даній справі.

Зважаючи на викладене, в зв`язку з неодноразовою неявкою скаржника у судові засідання, відсутністю заяви про можливість розгляду скарги у її відсутність, суд на підставі статтями 223, 257 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне залишити скаргу ОСОБА_2 без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статями 10, 19, 131, 223, 247, 257, 260, 261, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 Олександрівни на дії та рішення державного виконавця залишити без розгляду.

Розяснити, що особа, скаргу якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України) протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя Т.М.Трояновська