Справа № 131/656/18
Провадження № 22-ц/801/640/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Стадник С. І.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокуСправа № 131/656/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Зайцева А.Ю., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року, ухваленого суддею Стадником С.І. в м. Липовець, у справі за позовом ОСОБА_3 до Іллінецької міської ради Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив продовжити йому строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, призначивши додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці з моменту набуття законної сили рішенням суду.

У позові ОСОБА_3 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - рідна сестра його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення після померлої ОСОБА_5 Після смерті останньої залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки, житловий будинок та іменні акції у ВАТ «Жорнище».

Позивач зазначає, що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки лише в листопаді 2017 року головний бухгалтер ПАТ «Жорнище» повідомив йому, що після померлої ОСОБА_5 залишились земельні ділянки та майнові паї. Крім того, йому потрібен був час для доведення наявності родинних зв'язків його батька ОСОБА_6 з ОСОБА_5, а також родинних відносин останньої з позивачем.

Раніше позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки у спадкодавця на день смерті були відсутні права на спадкове майно, зокрема, земельні ділянки (лише 25.06.2008 Іллінецька РДА прийняла розпорядження, яким затвердила технічну документацію із землеустрою, а 26.12.2011 на земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2 були зареєстровані речові права). Тому вказані земельні ділянки до складу спадщини не увійшли.

Вказані обставини позивач вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, що стало підставою для його звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову та надати йому додатковий строк для прийняття спадщини три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги всі докази та обставини справи у їх сукупності, чим фактично позбавив права власності апелянта на спадкове майно.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Від Іллінецької міської ради Вінницької області відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки необізнаність спадкоємця із наявністю спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Доводи позивача щодо наявності труднощів в отриманні доказів, які підтверджують кровне споріднення із спадкодавцем, як обставину, яка є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, є невмотивованими, оскільки дана обставина не перешкоджала позивачу вчинити дії спрямовані на прийняття спадщини у визначений законом строк.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28.01.2004 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне їй майно.

ОСОБА_7 (брат ОСОБА_5 та батько позивача) помер раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

ОСОБА_3 є племінником померлої ОСОБА_5 і спадкоємцем другої черги за правом представлення, у відповідності до частини 3 статті 1266 ЦК України, а тому право на спадщину в нього виникло з дня її відкриття - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт родинних відносин ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджується записом в Свідоцтві про народження ОСОБА_3 (а.с.6), Свідоцтві про народження ОСОБА_6 (а.с. 7), даними Метричної книги (а.с. 9-11), згідно яких батько позивача - ОСОБА_6 значиться як брат ОСОБА_5, яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.12).

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, право на подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини у визначений законом строк у ОСОБА_3 виникло з дня відкриття спадщини.

З повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області від 12.11.2018 (а.с.76), повідомлення Іллінецької державної нотаріальної контори від 28.11.2018 (а.с.77), а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54254030 (а.с.78) слідує, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заведена.

З листа Іллінецького районного нотаріального округу від 14.05.2018 за №150/01-16 слідує, що прийняти заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_3 не є можливим, оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 він у визначений законом строк до нотаріуса не звернувся та не надав доказів проживання в одному будинку зі спадкодавцем на час його смерті (а.с.85).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7судам роз'яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначив, що не звернувся у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки на день смерті ОСОБА_5 були відсутні права на спадкове майно, а саме на земельні ділянки, що розташовані на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області. Крім того, йому потрібний був час для доведення наявності родинних зв'язків з ОСОБА_5, оскільки остання після одруження змінила прізвище, що створило певні труднощі в отриманні вказаних відомостей з архіву.

Встановлено, що з позовом про продовження додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 звернувся у 2018 році, тобто через 14 років після смерті ОСОБА_5

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що до суду ОСОБА_3 звернувся саме із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому має місце процесуальна помилка, що підтверджується змістом прохальної частини позовної заяви.

ОСОБА_3 було відомо про смерть тітки ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, він був присутнім під час її поховання, про що зазначено представником позивача у судовому засіданні.

Після смерті тітки ОСОБА_3 за правом представлення набув право спадкувати її майно і, відповідно до вказаних вище норм права, в разі наявності бажання останнього прийняти спадщину, він повинен був подати заяву про прийняття спадщини.

Необізнаність спадкоємця із наявністю спадкового майна, а також необхідність часу для отримання доказів на підтвердження родинних зав'язків із спадкодавцем не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та не перешкоджали ОСОБА_3 подати до нотаріуса особисто або поштою (нотаріально посвідчену) заяву у визначений законом строк.

Доводи апеляційної скарги про те, що після смерті ОСОБА_5 намір прийняти спадщину мав спадкоємець першої черги - ОСОБА_9 (син спадкодавця), однак, в 2011 році помер та спадщину так і не оформив, не беруться апеляційним судом до уваги.

Незважаючи на наявність у спадкодавця спадкоємців різних черг, строк для прийняття спадщини встановлюється однаковий для всіх черг спадкоємців - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. І саме протягом цього строку ОСОБА_3 у разі наявності у нього бажання прийняти спадщину мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів також бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 не подав заяву про прийняття спадщини навіть після смерті свого двоюрідного брата (ОСОБА_9.) у 2011 році, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_3 на підтвердження того, що з 2011 року йому не було відомо про смерть брата, доказів не надано.

Необізнаність позивача про смерть брата, а також про неприйняття ним спадщини не може свідчити про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що його робота передбачала тривалі відрядження, в тому числі і в 2004 році, коли відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5, на підтвердження чого долучив копію витягу з трудової книжки та довідки з пенсійного фонду.

Вказані обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_3 зазначено про них лише в апеляційній скарзі.

Однак, постійні відрядження не перешкоджали позивачу вчинити дії, спрямовані на прийняття спадщини у визначений законом строк, оскільки він міг подати заяву до нотаріальної контори як особисто, так і направити поштою (нотаріально завірену).

У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо.

Обставини, на якій посилається ОСОБА_3 не свідчать про наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для нього на вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини у визначений законом строк.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді А.Ю. Зайцев

М.М. Якименко