П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року місто Маріуполь

справа № 241/31/16-ц

провадження № 22-ц/804/32/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», на рішення Першотравневого районного суду Донецької області у складі судді Скудіна В.Е. від 11 травня 2016 року

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 22 грудня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір та додаткову угоду до нього на суму 791 844 грн. 35 коп. зі строком повернення кредиту до 22 вересня 2012 року в розмірах та строки, які передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у додатку 1 до кредитного договору. ОСОБА_2 свої обов'язки за кредитним договором не виконує, вжитими позивачем досудовими заходами спонукати боржника до виконання договорних зобов'язань не вдалося. Станом на 24 грудня 2015 року (включно) прострочена заборгованість боржника перед позивачем з основної суми кредиту та процентів за користуванням ним становить 1 406 917 грн. 77 коп.: за сумою кредиту 710 967 грн. 06 коп., за непогашеними процентами за користування кредитом - 695 950 грн. 71 коп.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_2 22 грудня 2009 року між позивачем та відповідачами укладено договір іпотеки. За умовами цього договору в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», реєстраційний номер 5727801, загальною площею 1 543,4 кв.м., розташовану у АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.1-3).

ПАТ «ПУМБ» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22 грудня 2009 року, а саме: базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», реєстраційний номер №5727801, загальною площею 1 543,4 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», а також наданням банку всіх повноважень продавця, в тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, подання та отримання будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки тощо, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 11 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с. 194-196).

Рішння суду першої інстанції мотивоване тим, що нотаріально засвідченої згоди усіх співвласників спірного предмата іпотки на передачу його банку в іпотеку позивач не надав і це є порушенням вимог статті 6 Закону України «Про іпотеку», тому суд визнав позов безпідставним.

26 травня 2016 року позивач ПАТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 травня 2016 року та ухвалити нове, про задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Судом не прийнято до уваги, що, укладаючи договір іпотеки з Банком, співвласники предмета іпотеки - бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6» - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 реалізували передбачене чинним цивільним законодавством право на розпорядження належним їм на праві власності майном шляхом укладання цивільно - правової угоди. Предмет іпотеки належить всім відповідачам на праві спільної часткової власності, сам факт укладання угоди - договору іпотеки №8474766 від 22 грудня 2009 року є волевиявленням (згодою) співвласників предмету іпотеки на розпорядження своєю часткою у спільній частковій власності, тож судом першої інстанції не вірно застосовано ст. 6 Закону України «Про іпотеку».

16 червня 2016 року на електронну адресу суду від представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу (т.1 а.с.232-241), в яких просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача- без задоволення. Заперечення на апеляційну скаргу мотивоване тим, що у ПАТ «ПУМБ» дійсно відсутня згода усіх співвласників на укладання договору іпотеки. Крім того, строк виконання зобов'язання за кредитним договором сплив 04 вересня 2010 року у зв'язку з достроковою вимогою банку щодо виконання кредитних зобов'язань від 29 липня 2010 року, а отже, строк позовної давності за вимогами позову сплив 04 вересня 2013 року. Оскільки позов пред'явлено до суду більше ніж через 2 роки після спливу строку позовної давності у його задоволенні має бути відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 2016 року скасовано рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 травня 2016 року, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8473899 від 22 грудня 2009 року, укладеним між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 у розмірі 1 406 917 гривень 77 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 710 967 гривень 06 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 695 950 гривень 71 копійки, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 8474766, укладеним 22 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, нерухоме майно - Базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», реєстраційний номер 5727801, загальною площею 1 543,4 кв.м., що складається з: 1. А-3 корпус, 2. а-1 лоджія, 3. Б-1 котельня, 4. б-1 ганок, 5. И-1 будиночок, 6.И/м мансарда, 7. и/м балкон, 8. и1-1 ганок, 9. и2-1 ганок, 10. и3-1 ганок, 11. К-1 вбиральня, 12. №1 огорожа, 13. № 2 хвіртка, 14. №3 огорожа, 15. № 4 огорожа, 16. І мостіння, 17. а1-1 лоджія, 18. а2-1 лоджія, 19. а3-1 ганок, 20. а4-1 ганок, 21. а5-1 ганок, 22. а6-1 ганок, 23. а7-1 ганок, 24. а8-1 ганок, 25. а9-1 драбина, 26. а10-1 ганок, 27. Т-1 колодязь, розташовану по АДРЕСА_1, що належить на праві власності: ОСОБА_2 в ? частині, ОСОБА_3 в 1/4 частині, ОСОБА_4 в 1/4 частині на підставі рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 19 травня 2008 року (справа № 2-308-08). Надано дозвіл реалізувати предмет іпотеки шляхом надання ПАТ «ПУМБ» права укладення договору купівлі-продажу від свого імені з будь-якою особою покупцем за початковою ціною 4 240 275 гривень 00 копійок, але на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його реалізації за оцінкою, проведеною суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Надано ПАТ «ПУМБ» всі повноваження продавця, що пов'язанні з укладенням договору купівлі-продажу предмету іпотеки (в тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, подання та отримання будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки). Стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ» у відшкодування витрат по оплаті судового збору з ОСОБА_2 1 278 гривень 90 копійок, з ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 639 гривень 45 копійок з кожного.

19 грудня 2018 року представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подано касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 2016 року скасоване і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На підставі Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України №297/2018 від 28 вересня 2018 року «Про переведення суддів» Апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецькій апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого також передано цивільні справи та матеріали ліквідованого суду.

08 жовтня 2018 року цивільна справа надійшла до Донецького апеляційного суду та протоколом повторного автоматизованого розподілу від 12 жовтня 2018 року передана на розгляд колегії суддів і ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року призначена до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року провадження у справі зупинене для визначення кола спадкоємців, залучення до участі у справі правонаступника померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року відповідача ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду від 14 січня 2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 січня 2019 року залучений до участі у справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки у якості правонаступника відповідача ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник АТ «ПУМБ», який є правонаступником ПАТ «ПУМБ», Курилова О.А. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який є правонаступником померлого відповідача ОСОБА_4, в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Курилової О.А., представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №8473899 від 22 грудня 2009 року в сумі 1 162 080,97 грн. задоволено. На теперішній час рішення суду не виконано, про що свідчить інформація про виконавче провадження.

Судом також встановлено, що ? частка бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», розташована за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_2 ? частка. Із заяв ОСОБА_9 (дружини відповідача) та ОСОБА_4 встановлено, що вони мають по 1/4 частки бази відпочинку, що є об'єктом права спільної часткової власності, без виділення часток в натурі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПУМБ», суд першої інстанції виходив з того, що нотаріально посвідченої згоди усіх співвласників при укладенні договору іпотеки не було, чим порушено ст.6 Закону України «Про іпотеку».

З таким висновком погодитись не можна з наступних підстав.

22 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 8473899, відповідно до умов якого ПАТ «ПУМБ» надав останньому кредит в сумі 791 844 грн. 35 коп. зі сплатою за користування кредитом 19,00% річних на строк до 22 вересня 2012 року, а позичальник зобов'язався сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором (т.1 а.с. 6-14).

22 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ» укладено додаткову угоду № 8516798 до Кредитного договору № 8473899 від 22 грудня 2009 року, якою змінено Додаток № 1 до Кредитного договору «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» (т. 1 а.с. 18).

В забезпечення вимог за Кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладений Договір іпотеки № 8474766 від 22 грудня 2009 року, відповідно до якого, відповідачами в іпотеку Банку було передано нерухоме майно - база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», реєстраційний номер 5727801, загальною площею 1543,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений предмет іпотеки складається з: 1. А-3 корпус, 2. а-1 лоджія, 3. Б-1 котельня, 4. б-1 ганок, 5. И-1 будиночок, 6.И/м мансарда, 7. и/м балкон, 8. и1-1 ганок, 9. и2-1 ганок, 10. и3-1 ганок, 11. К-1 вбиральня, 12. №1 огорожа, 13. № 2 хвіртка, 14. №3 огорожа, 15. № 4 огорожа, 16. І мостіння, 17. а1-1 лоджія, 18. а2-1 лоджія, 19. а3-1 ганок, 20. а4-1 ганок, 21. а5-1 ганок, 22. а6-1 ганок, 23. а7-1 ганок, 24. а8-1 ганок, 25. а9-1 драбина, 26. а10-1 ганок, 27. Т-1 колодязь (далі Предмет іпотеки) (т.1 а.с. 19-26).

Право власності на Предмет іпотеки на підставі рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 19 травня 2008 року (справа № 2-308-08) належить: ОСОБА_2 в ? частки, ОСОБА_3 в 1/4 частки, ОСОБА_4 в 1/4 часки (т.1 а.с.213, 214). Право власності за відповідачами у зазначених частках зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 5727801 (т.1 а.с.215).

Згідно зі ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Частиною другою ст.6 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі Закон № 898-IV), в редакції закону зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Така передача відбувається шляхом укладення договору іпотеки.

Апеляційний суд вважає, що спільно уклавши Договір іпотеки, посвідчений в нотаріальному порядку, відповідачі, як співвласники бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», підтвердили свою згоду на передачу в іпотеку належної кожному з них частки майна.

Таким чином, судом першої інстанції невірно витлумачено положення ст.6 Закону № 898-IV та висновок суду щодо відсутності нотаріально посвідченої згоди на передачу майна в іпотеку кожного із співвласників є хибним.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 заявив клопотання про необхідність застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності (а. с. 72-74, том 1).

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з вимогами ЦК України мають різний зміст.

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

У цій справі сторони в кредитному договорі узгодили можливість дострокового повернення кредиту, в тому числі, за ініціативою банку (пункт 3.5 кредитного договору). Термін виконання дострокової вимоги банку про повернення кредиту становить не більше 30 календарних днів з моменту отримання позичальником вимоги банку. У разі порушення зазначеного строку сплати банк має право вчиняти дії щодо примусового стягнення боргу відповідно до чинного законодавства, у тому числі звернути стягнення на предмет іпотеки тощо (пункт 3.5.8 кредитного договору).

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

З матеріалів справи встановлено, що 22 червня 2010 року банк направив позичальнику ОСОБА_2 вимогу, в якій вимагав достроково повернути всю суму кредиту та проценти за користування кредитом, а саме: 791 844 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом та 37 612 грн 59 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, яка в той же день була отримана особисто ОСОБА_2 (а.с. 74, том 2). Боржнику було запропоновано протягом 30 календарних днів усунути порушення кредитного договору, погасивши прострочену заборгованість за кредитом та зі сплати процентів за користування кредитом. 03 серпня 2010 року банк направив вимогу-повідомлення від 29 липня 2010 року ОСОБА_3 за № MPL-44/257, яку він отримав 31 серпня 2010 року, та ОСОБА_4 - за № MPL-44/258, яка також була отримана ним, відповідно до яких позивач пропонував протягом 30 календарних днів усунути порушення кредитного договору та повернути всю суму кредиту та проценти за користування кредитом, а саме: 769 994 грн 57 коп. - заборгованість за кредитом та 11 970 грн 69 коп. - заборгованість зі сплати процентів (а.с. 70-73, том 2).

Також відповідачів було попереджено про те, що в разі невиконання вимог банку та неусунення порушень кредитного договору, зі спливом зазначеного строку банк розпочне стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором та зверне стягнення на майно, передане в іпотеку банку, на забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором з метою задоволення цих вимог про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів, а також інших законних вимог відповідно до умов кредитного договору, в повному обсязі, та вживе інших передбачених укладеними договорами та законодавством України заходів для захисту своїх прав та законних інтересів.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Позов у цій справі до відповідачів банк подав у грудні 2015 року, тобто у термін, що перевищує строки, вказані в статтях 257, 258 ЦК України.

Таким чином, позивач не пропустив вказаних строків, оскільки 05 вересня 2013 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, і за правилами частин другої та третьої статті 264 ЦК України відбулося переривання перебігу позовної давності та строк позовної давності почався заново з 05 вересня 2013 року.

Зазначене спростовують заперечення відповідача ОСОБА_3 про необхідність відмови в позові з підстав, передбачених частиною четвертою статті 267 ЦК України.

Відповідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного Кодексу України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.12 Закону № 898-IV у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Як передбачено п.3.2.1. ст.3., п. 1.4. ст.1. Кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у Додатку № 1 до Кредитного договору, який є його невідємною частиною, але не пізніше 22 вересня 2012 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем до матеріалів справи станом на 24 грудня 2015 року (включно), проведеного відповідно до умов Кредитного договору та додатку до нього, прострочена заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «ПУМБ» за сумою кредиту складає 710 967,06 грн., за непогашеними процентами за користування кредитом складає 695 950,71 грн. (т.1 а.с.4).

Разом з тим, повністю визнати обгрунтованими вимоги позивача не можна.

28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 444/9519/12-ц та у постанові від 28 березня 2018 року з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року в справі № 6-249цс15, який уможливив стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про правильне застосування норм права, зокрема, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, абзац другий частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ПАТ «ПУМБ» вказав, що до суми загальної кредитної заборгованості, в тому числі, входить борг з непогашених процентів за користування кредитом у розмірі 695 950 грн 71 коп. Ця сума розрахована позивачем за період існування боргу починаючи з 22 листопада 2010 року і по 24 грудня 2015 року. Однак, як зазначено вище, нарахування кредитором процентів за кредитом можливе лише в межах строку кредитування, а такий строк було змінено в 2010 році шляхом пред'явлення банком дострокової вимоги щодо погашення кредитної заборгованості до відповідачів у справі. Тобто нарахування позивачем боргу з процентів поза межами строку кредитування є безпідставним.

Отже, за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8473899 від 22 грудня 2009 року, укладеним між ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_2, у розмірі 710 967 гривень 06 копійок.

Вартість предмету іпотеки сторони визначили на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності у сумі 1 586 278,00 грн. та домовились, що при зверненні стягнення та реалізація Предмету іпотеки іпотекоржатель не зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю Предмету іпотеки ( п.1.3 Договору іпотеки).

Пунктами 3.3. ст.3., 4.1. ст.4. Договору іпотеки передбачено право Банка звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців, в тому числі у випадку невиконання вимоги Банку, як іпотекодержателя, про дострокове виконання Основного зобов'язання .

Сторони Договору іпотеки також передбачили, що цей Договір, за умови його підписання Сторонами, набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та припиняє чинність у разі настання однієї з наступних подій: 1) припинення Основного зобовязання; 2)реалізації Предмета іпотеки; 3) набуття Іпотекодержателем на підставах, передбачених законодавством України та цим Договором, права власності на Предмет іпотеки; 4) розірвання цього Договору за угодою Сторін; 5) в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п.5.12. цього Договору).

Згідно з ч.1 ст.33 Закону № 898-IV, в редакції закону зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (Ст. 35 Закону № 898-IV

Частиною 3 статті 33 Закону № 898-1У передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання).

Відповідно до положень 1 ст.38 Закону № 898-1У якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателем на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладання договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодержателя та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно зі ст.39 Закону № 898-1У у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.8. ст.4. Договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, іпотекодержатель має право від свого імені продати Предмет Іпотеки будь-якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі-продажу. Іпотекодавець цим беззастережно та безвідклично надає право продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, на виконання цього іпотекодавець уповноважує іпотекодержателя подавати, оформляти та отримувати від імені іпотекодавця у відповідних органах довідки та документи, необхідні для підготовки Предмета іпотеки до продажу та здійснення продажу (витяги з Реєстру прав власності на нерухоме майно, технічну документацію, що надається БТІ, витяги з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, на якій знаходиться нерухомість), здійснювати всі необхідні платежі, укладати та підписувати договір купівлі-продажу Предмету іпотеки, а також всі інші документи, що повязані з оформленням такого договору, виконати всі інші дії, повязані з відчуженням Предмета іпотеки.

Таким чином, встановивши факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань по Кредитному договору, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою іншою особою покупцем.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку та в рахунок погашення заборгованості у розмірі 710 967 гривень 06 копійок за Кредитним договором №8473899 від 22 грудня 2009 року, укладеним між ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 8474766, укладеним 22 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5, нерухоме майно - Базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», реєстраційний номер 5727801, загальною площею 1543,4 кв.м.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України апеляційний суд в постанові вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовною заявою сплата судового збору становить 1 218 грн., з апеляційною скаргою 1 339,80 грн. (110% від 1 218 грн.), а тому на відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору на користь АТ «ПУМБ», яке є правонаступником ПАТ «ПУМБ» підлягає стягненню з ОСОБА_2 1 278 грн. 90 коп. (1/2 частка від 1 218 грн. і 1 339,80 грн.), з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 639 грн. 45 коп. з кожного (? частка від 1 218 грн. і 1 339,80 грн.).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 травня 2016 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8473899 від 22 грудня 2009 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_2, у розмірі 710 967 (сімсот десять тисяч дев'ятсот шістдесят сім) гривень 06 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 8474766, укладеним 22 грудня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5, нерухоме майно - Базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6», реєстраційний номер 5727801, загальною площею 1543,4 кв.м., що складається з: 1. А-3 корпус, 2. а-1 лоджія, 3. Б-1 котельня, 4. б-1 ганок, 5. И-1 будиночок, 6. И/м мансарда, 7. и/м балкон, 8. и1-1 ганок, 9. и2-1 ганок, 10. и3-1 ганок, 11. К-1 вбиральня, 12. №1 огорожа, 13. № 2 хвіртка, 14. № 3 огорожа, 15. № 4 огорожа, 16. І мостіння, 17. а1-1 лоджія, 18. а2-1 лоджія, 19. а3-1 ганок, 20. а4-1 ганок, 21. а5-1 ганок, 22. а6-1 ганок, 23. а7-1 ганок, 24. а8-1 ганок, 25. а9-1 драбина, 26. а10-1 ганок, 27. Т-1 колодязь, розташовану по АДРЕСА_1 що належить на праві власності: ОСОБА_2 в ? частини, ОСОБА_3 в 1/4 частини, ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5, в 1/4 частини на підставі рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 19 травня 2008 року (справа № 2-308-08).

Надати дозвіл реалізувати предмет іпотеки шляхом надання Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», права укладення договору купівлі-продажу від свого імені з будь-якою особою покупцем за ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його реалізації за оцінкою, проведеною суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Надати Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», всі повноваження продавця, що пов'язанні з укладенням договору купівлі-продажу предмету іпотеки (в тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, подання та отримання будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки).

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», у відшкодування витрат по оплаті судового збору з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець села Великополовецьке Сквирського району Київської області, ІПН НОМЕР_1) 1 278 гривень 90 копійок, з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець міста Новомосковськ Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Новомосковськ Дніпроперовської області, ІПН НОМЕР_3), який є правонаступником ОСОБА_4, по 639 гривень 45 копійок з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова