Дата документу 10.04.2019 Справа № 2-2090/02
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-2090/2002 Головуючий у 1 інстанції Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/1414/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2019 року у справі за заявою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Вербицької Л.Г. про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2018 року державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Вербицька Л.Г. звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2002 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 08.05.2002 року і до повноліття дитини.

На підставі вищевказаного рішення суду, Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист від 08 травня 2002 року за №2-2090. Зазначений виконавчий лист 18.03.2009 було пред'явлено до виконання Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя, проте після чергової зміни державних виконавців на дільниці виконавче провадження головного державного виконавця Вербицької Л.Г. передано не було. Таким чином даний виконавчий лист було втрачено, що унеможливлює в подальшому проведення виконавчих дій.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила суд ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження обставин, вказаних в заяві та у зв'язку із пропуском строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Видача дублікату виконавчого листа за ЦПК України в новій редакції не передбачена, однак згідно п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2002 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 08.05.2002 року і до повноліття дитини.

08 травня 2002 року на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист за №2-2090 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 08.05.2002 року і до повноліття дитини.

Згідно довідки про втрату оригіналу виконавчого листа, виданою Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 02.01.2018 року, виконавчий лист №2-2090 було втрачено після чергової зміни державних виконавців на дільниці.

Відповідно до відповіді Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 09.02.2018 року на запит адвоката Юрасова А.В. від 06.02.2018, 27.03.2009 року до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від Олександрійського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшов виконавчий лист № 2-2090 від 08.05.2002 року. 18.03.2009 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, станом на 18.03.2009 року заборгованість по аліментам складає 3 місяці та 18 днів. 27.03.2009 року державним виконавцем ОСОБА_7 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте у зв'язку зі звільненням державного виконавця ОСОБА_7 вищевказаний виконавчий лист не був переданий на виконання головному державному виконавцю Вербицькій Л.Г.

Положеннями частини третьої статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 08.05.2002 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Таким чином, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання було 30 жовтня 2017 року включно.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що стягувачем не було поставлено питання щодо поновлення пропущеного строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дублікат виконавчого документа видається лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Проте, в матеріалах справи міститься лише заява державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа. Жодного доказу направлення указаного виконавчого листа та постанови про відкриття та закінчення виконавчого провадження на адресу будь-кого з учасників виконавчого провадження в матеріалах справи немає.

З огляду на зазначене, суд не може розглядати справу лише за змістом зави державного виконавця поданої у березні 2018 року, не надавши жодного доказу, який би підтвердив викладене у заяві.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки заявником пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що обставини, зазначені в заяві не підтверджені належними і допустимими доказами.

Отже, суд правильно визначив, що заява про видачу виконавчого документу не містить зовсім ніякого фактажу, який міг би бути перевірений судом або прийнятий до уваги як достовірні відомості, що вказують на втрату виконавчого документа за певних обставин та у певному періоді, який не може перевищувати строку пред"явлення його до виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Посилань на додаткові обставини, які не були відомі суду та не перевірені ним, апеляційна скарга не містить, нових доказів стягувач не надає, тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, у зв'язку з чим колегія приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги банку, яку у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України в такому разі слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: