Справа № 368/1676/18
Рішення

Іменем України

"21" січня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Салій Я.С.

За участі учасників процесу:

Заявник - ОСОБА_1

Представник заявника - ОСОБА_2

Свідки - ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа, - Переселенська сільська рада Кагарлицького району Київської області про встановлення факту проживання однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

26.11.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_6, заінтересована особа, - Переселенська сільська рада Кагарлицького району Київської області про встановлення факту проживання однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, в якій заявник просить суд винести рішення, на підставі якого:

- встановити факт постійного проживання однією сім»єю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_7.

Заявник ОСОБА_1 свої вимоги в мотивувальній частині заяви обгрунтовує наступним.

19.07.2018 року помер ОСОБА_7.

За життя ОСОБА_8.1. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 496295 від 20.07.2005 р. належала земельна ділянка площею 3,2640 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Отже, після смерті ОСОБА_7 залишилась вищезазначена земельна ділянка.

При житті ОСОБА_7 склав заповіт, що був посвідчений секретарем Переселенської сільської ради, яким вищезазначену земельну ділянку заповів своєму сину ОСОБА_9.

Проте, син ОСОБА_7 ОСОБА_9 на даний час помер та після нього не залишилось спадкоємців.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 Цивільного Кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Після ОСОБА_7 із спадкоємців першої, другої та третьої черги нікого не залишилось. Залишилась лише спадкоємець четвертої черги, жінка з якою ОСОБА_7 проживав в цивільному шлюбу, а саме ОСОБА_6 (далі-Заявник). Інших спадкоємців не залишилось.

У звязку з відкриттям спадщини ОСОБА_7 Заявник у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулась із заявою до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_10 про прийняття спадщини після ОСОБА_7

Проте, для оформлення спадщини приватний нотаріус вказав Заявнику на необхідність встановлення в судовому порядку факту проживання з ОСОБА_7 однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до абз.1, 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947- 14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Виходячи із зазначеного, за заявою Заявника суд в порядку окремого провадження може встановити факт постійного проживання однією сім'єю Заявника та ОСОБА_7 більше ніж пять років до часу відкриття його спадщини.

Починаючи з 1991 року та по день смерті ОСОБА_7, Заявник із ОСОБА_7 проживали в одному житловому будинку, який належить Заявнику, вели спільний побут та господарство. Відносинам Заявника та ОСОБА_7 були притаманні всі ознаки сімї, фактично вони були як чоловік та дружина.

Сумісне проживання однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини можуть підтвердити свідки, а також буде підтверджено довідками Переселенської сільської ради про спільне проживання.

На підставі ст. 1264 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись статтями 315, 316, 318, 319 ЦПК України, - просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині заяви.

26.11.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

21.12.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 315, 316, 318 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, призначено справу до судового слухання на 09 год. 00 хв. 21.01.2019 року.

В судовому засіданні, яке відбулолся 21.01.2019 року, заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підтримала, обгрунтовувала свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині її позовної заяви, та які судом наведені вище.

В судове засідання, яке відбулося 21.01.2019 року, представник заінтересованої особи, - Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, - не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява від третьої особи, в якій вона просить суд слухати справу без участі її представника, підтримують вимоги, викладені в заяві заявника, та просить суд їх задовільнити.

В судовому засіданні, яке відбулося 21.01.2019 року, свідок ОСОБА_3 дала наступні показання:

На даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона переїхала в дане село жити на постійне місце проживання з 1991 року, з цього часу познайомилася з нині покійним ОСОБА_7, та заявником, - ОСОБА_6, які вже на той час проживали, як одна сім»я, - жили як жінка і чоловік, проживали в одному будинку, мали спільний побут, мали спільний бюджет.

У покійного ОСОБА_7 до цього вжу був шлюб, проте, він його розірвав ще задовго, як вона з ним познайомилася.

У ОСОБА_7 був один син, проте, він помер незадовго після смерті свого батька.

Син ОСОБА_7, - ОСОБА_9, був одружений, проте, дітей у нього не було, а жінка його також померла.

Стверджує, що заявник ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_7 до дня смерті ОСОБА_7, тобто, до 19.07.2018 року, починаючи з 1991 року, проживали, як одна сім»я, проте, без укладення офіційного шлюбу.

В судовому засіданні, яке відбулося 21.01.2019 року, свідок ОСОБА_4 дала наступні показання:

На даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно, вона є сусідкою заявника по справі, - ОСОБА_1

Знає як заявника, - ОСОБА_1, так і знала покійного нині ОСОБА_7

Покійний ОСОБА_7 прийшов в прийми проживати до заявника ОСОБА_1 в 1990 році, після чого вони почали проживати, як одна сім»я, - без офіціної реєстрації шлюбу.

Заявник ОСОБА_1 та нині покійний ОСОБА_7 жили як жінка і чоловік, проживали в одному будинку, мали спільний побут, мали спільний бюджет.

У покійного ОСОБА_7 до цього вжу був шлюб, проте, він його розірвав ще задовго, як вона з ним познайомилася.

У ОСОБА_7 був один син, проте, він помер.

Син ОСОБА_7 був одружений, проте, дітей у нього не було, а жінка його, яку звати було Наташа,- також померла.

Син ОСОБА_7, - ОСОБА_9, та його дружина зловживали спиртними напоям, у них дітей не було.

Стверджує, що заявник ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_7 до дня смерті ОСОБА_7, тобто, до 19.07.2018 року, починаючи з 1990 року, проживали, як одна сім»я, проте, без укладення офіційного шлюбу.

В судовому засіданні, яке відбулося 21.01.2019 року, свідок ОСОБА_5, дала наступні показання.

На даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вона почала проживати в с. Переселення з 1983 року, тому всих жителів села знає.

Знає заявника ОСОБА_1 з 1990 року.

Заявник ОСОБА_1 та нині покійний ОСОБА_11 почали проживати як одна сім»я, - без реєстрації шлюбу, - з 1990 року.

Вони обоє працювали в колгоспі, всі знали, що вони живуть, як чолоік тажінка.

Покійний ОСОБА_7 прийшов в прийми проживати до заявника ОСОБА_1 в 1990 році, після чого вони почали проживати, як одна сім»я, - без офіціної реєстрації шлюбу.

Заявник ОСОБА_1 та нині покійний ОСОБА_7 жили як жінка і чоловік, проживали в одному будинку, мали спільний побут, мали спільний бюджет.

У покійного ОСОБА_7 до цього вжу був шлюб, проте, він його розірвав ще задовго, як вона з ним познайомилася.

У ОСОБА_7 був один син, проте, він помер.

Син ОСОБА_7, - ОСОБА_9, був одружений, проте, дітей у нього не було, а жінка його, яку звати було Наташа,- також померла.

Син ОСОБА_7 та його дружина зловживали спиртними напоям, у них дітей не було.

Стверджує, що заявник ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_7 до дня смерті ОСОБА_7, тобто, до 19.07.2018 року, починаючи з 1990 року, проживали, як одна сім»я, проте, без укладення офіційного шлюбу.

Суд, вислухавши заявника, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з письмових доказів, - з паспорту громадянина України серії СК 118090, виданого 2 липня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, заявник по справі, - ОСОБА_6 з 14.02.1978 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також, як вбачається з виписки з погосподарських книг за 1991 2018 року по вул. Медова (радянська), 11 с. Переселення Кагарлицького району Київької області, зявник ОСОБА_1 починаючи з 1991 року та поданий час постійно проживає за вищевказаною адресою.

Відповідно, враховуючи положення ч. 1 ст. 316 ЦПК України, та місце реєстрації та проживання заявника ОСОБА_1, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Заявником по справі є:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка село ОСОБА_12 Шевченківського району Черкаської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії СК 118090, виданого 2 липня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрована та постійно проживає за адресою: 09246, Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення вул. Медова, будинок 11.

Починаючи з 1991 року, та по 19.07.2018 року заявник ОСОБА_1 постійно проживала за адресою: 09246, Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, будинок 11, спільно з ОСОБА_7, який помер 19.07.2018 року, в зв»язку з чим має право спадкування після смерті ОСОБА_13

Факт спільного проживання покійного ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 на протязі більше п»яти років, як до дня смерті ОСОБА_14, підтверджується наступними обставинами справи.

Так, як вбачається з належного, допустимого, достатнього доказу, яким є виписка з погосподарських книг за 1991 2018 року по вул. Медова (радянська), 11 с. Переселення Кагарлицького району Київської області, нині покійний ОСОБА_7 постійно проживав за вищевказаною адресою, як член сім»ї, а саме, як чоловік заявника, - ОСОБА_6.

Так, в період з 1991 року по 2006 рік він рахувався як зять голови двору, якою була ОСОБА_15, та яка померла 05.04.2006 року.

З 2006 року він рахувався за даною адресою, як чоловік голови двору, - ОСОБА_6.

Також факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 з нині покійним ОСОБА_7, як однією сім»єю, по день смерті ОСОБА_7 додатково підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_5, які судом наведено вище.

19.07.2018 року ОСОБА_7, спадкодавець по даній справі, - помер.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 442860, видане 19 липня 2018 року виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, помер 19 липня 2018 року у віці 67 років, про що 19 липня 2018 року складено актовий запис за № 19.

Місце смерті, - село Переселення Кагарлицького району Київської області.

Відповідно, з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_7 виникають відносини спадкування, які врегульовано наступними нормами матеріального право, зокрема, нормами ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України:

1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

2. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно, з 19.07.20187 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_7.

Відповідно, місцем відкриття спадщини є село Переселення Кагарлицького району Київської області.

До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини (спадкового майна) після смерті ОСОБА_7, входить, зокрема, право власності на земельну ділянку, яка розміщена на території Переселянської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Даний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 496295, який видано 20 липня 2005 року Кагарлицьким районним відділом земельних ресурсів, та який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3, в якому зазначено, що ОСОБА_13, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, на підставі рішення (розпорядження) Кагарлицької райдержадміністрації від 08.12.2004 року № 640 є власником земельної ділянки площею 3,2640 га у межах згідно з планом, яка розміщена за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Переселенська сільська рада.

Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Кадарстровий номер земельної ділянки :02:013:0011.

Як встановлено судом, при житті, а саме, 11.04.2018 року, спадкодавцем, - ОСОБА_7 було складено заповіт на все своє майно, а саме, - на земельну ділянку, згідно з яким земельну ділянку спадкодавець заповів своєму сину, - ОСОБА_9.

Даний факт підтверджується заповітом, який укладено 11.04.2018 року в с. Переселення Кагарлицького району Київської області, який посвідчено секретарем Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, який зареєстровано в реєстрі за № 13, в якому вказано наступне:

Я, ОСОБА_7, народився 02 травня 1951 року в селі Лозовата Липовецького району Вінницької області, мешкаю за адресою: село Переселення Кагарлицького району Київської області на випадок моєї смерті роблю таке заповітне розпорядження:

- земельну ділянку, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія Я А № 496295, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 20 липня 2005 року, кадастровий номер: 322286000:02:013:0011, площею 3,2640 га на території Переселенської сільської ради заповідаю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9.

міст ст. ст. 1241, 1307 Цивільного кодексу України мені секретарем сільської ради розяснено.

Цей заповіт складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах виконавчого комітету Переселенської сільської ради, а другий видається заповідачу ОСОБА_7.

Проте, син ОСОБА_7, - ОСОБА_17, який спадщину не прийняв, на даний час помер та після нього не залишилось спадкоємців.

Факт смерті ОСОБА_17 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І АМ № 416406, яке видане 24 вересня 2018 року виконавчим комітетом Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, в якому вказано, що, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_11, Україна, помер 21.09.2018 року у віці 43 років, про що 24 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 19.

Місце смерті, - село Сиваківці Липовецького району Вінницької області, Україна.

За життя ОСОБА_17 заповіт також складено не було.

Відповідно, в даному випадку має спадкування за законом з огляду на наступне.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За відсутності заповіту має місце спадкування за законом.

Порядок спадкування за законом врегульовано положеннями ОСОБА_5 86 ЦК України, - спадкування за Законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України:

1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 Цивільного Кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, як встановлено судом в судовому засіданні, у покійного нині спадкодавця, - ОСОБА_7 із спадкоємців залишилася лише ОСОБА_6, як спадкоємець четвертої черги, як особа, яка проживала з спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до дня відкриття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_7 немає.

Отже, заявник по даній справі, - ОСОБА_6 є спадкоємцем четвертої черги після смерті спадкодавця, - ОСОБА_7.

Заявник по даній справі, - ОСОБА_6 з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_18, проте, приватний нотаріус, не надавши свідоцтва про спадкування, у письмовій відмові за № 411/02 - 41/01 16 від 19.11.2018 зазначив наступне:

Приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_18, повідомляє, що для оформлення спадкових прав на спадщину померлого 19 липня 2018 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживав та був зареєстрований на день смерті за адресою: село Переселення, вулиця Медова, будинок № 11, Кагарлицького району, Київської області, Вам як її спадкоємцю (з ваших слів) четвертої черги (ст. 1264 ЦК України) потрібно в судовому порядку встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

А тому приватним нотаріусом було запропоновано заявнику звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання однією сімєю разом зі спадкодавцем до дня його смерті.

Відповідно, в зв»язку з вищевказаними обставинами постає нагальна необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме, - що заявник ОСОБА_6 до дня смерті спадкодавця, - ОСОБА_7, проживала з ним спільно, як одна сім»я, - більше, як п»ять років, так як лише після цього у заявника ОСОБА_6, як у спадкоємця четвертої черги, виникає право звернення до нотаріуса з заявою щодо видачі свідоцтва про спадкування за законом на майно покійного спадкодавця ОСОБА_7, зокрема, на земельну ділянку.

Згідно ст. 1216 ЦК України:

- спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Застосування норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до абз.1, 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947- 14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 4.15. глави 10, розділу 2 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 7 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, ч. 1 ст. 1221, ст. 1217, ст. 1261 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_6, заінтересована особа, - Переселенська сільська рада Кагарлицького району Київської області про встановлення факту проживання однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, - встановити той факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка село ОСОБА_12, К Шевченківського району Черкаської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії СК 118090, виданий 2 липня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, постійно проживала однією сім»єю з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянином України, який помер 19 липня 2018 року, свідоцтво про смерть серії І ОК № 442860, яке видане 19 липня 2018 року виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, не менш, як п»ять років, а саме, - з 1991 року, до часу відкриття спадщини, а саме, - до 19 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Закаблук