РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 564/1993/18

Провадження № 22-ц/4815/439/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2018 року (ухвалене у складі судді Левчук В.В., повний текст рішення складено 27.12.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

02 серпня 2018 року представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з 14.11.2016 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, який 23.05.2011 року було розірвано рішенням Рівненського міського суду.

Від шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Рівненського міського суду від 23.05.2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на сина ОСОБА_8, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів батька, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка на день подання позову не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2012 року по 30.06.2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 190 114 грн 13 коп.

Рішенням Костопілського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2018 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40000 грн пені за прострочення сплати аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2012 року по 30.06.2018 року, яка підлягає до стягнення з відповідача на підставі ст. 196 СК України становить 79651,50 грн. Водночас, враховуючи матеріальний стан відповідача, його особу, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей від нового шлюбу, суд дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів із суми 79651,50 грн до суми 40000 грн.

08 лютого 2019 року представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ст. 196 СК України встановлено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи.

Стягнута судом сума неустойки у розмірі 40000 грн є невмотивованою та безпідставно завищеною.

На утриманні відповідача перебувають пятеро людей він, дружина та троє дітей, при цьому він немає стабільного доходу, однак сплачує на утримання сина ОСОБА_8 1/3 частину усіх заробітків.

Позивач не довів наявність вини відповідача у прострочені сплати аліментів та не обґрунтував позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 23 травня 2011 року розірвано шлюб, зареєстрований 21 листопада 2008 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції Рівненської області за актовим записом № 1994 між ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено проживати з матір'ю.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_9 аліменти на сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20-21).

04 липня 2011 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1715/11 від 07.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_9 аліменти на сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 10.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 23).

Згідно розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем, ОСОБА_4 аліменти сплачував не регулярно та не в повному обсязі, а станом на 01.02.2018 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 4605,74 грн (а.с. 24-25).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції встановив наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів, однак врахував майновий і сімейний стан платника аліментів, а тому, в силу ч. 2 ст. 196 СК України, зменшив розмір пені з 79651,50 грн до 40000 грн.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий порядок обрахування пені за прострочення сплати аліментів наведено Верховним Судом у постанові ОСОБА_10 Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, у якому загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2012 року по 30 червня 2018 року складає 79651 грн 50 коп., відповідає вищезазначеним вимогам закону, правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові ОСОБА_10 Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та не спростований відповідачем.

Відповідачем не наведено обєктивних підстав, які перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на дитину.

Наведені у апеляційній скарзі обставини щодо перебування на його утриманні дітей від нового шлюбу, дружини, його нестабільний матеріальний дохід, не свідчать про відсутність вини в розумінні ст. 196 СК України та були враховані місцевим судом при зменшенні розміру пені.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

ОСОБА_11 Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

ОСОБА_2