Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1273/18
Провадження № 2/321/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Машкіної Н.В.,

за участю секретаря Бородіної І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «СПП Лана» до ОСОБА_4, третя особа: Виробничий кооператив «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» про визнання договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року за № 74 поновленим, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.08.2018 року між ОСОБА_4 та Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» та скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «СПП Лана» звернулося до Михайлівського районного суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Виробничий кооператив «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» про визнання договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року за № 74 поновленим, визнання договору оренди землі від 21.08.2018 року між ОСОБА_4 та Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» недійсним та скасування його державної реєстрації, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.

02 липня 2007 року між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ТОВ «СПП ЛAHA» було укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за № 74. Даний договір було укладено на 10 років, строк якого спливає 20 серпня 2018 року. 17.07.2018 року орендодавцю згідно приписів ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» було направлено лист-повідомлення від 17 липня 2018 року про поновлення договору оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. З боку орендодавця на адресу ТОВ «СПП ЛAHA» не надходило жодних повідомлень або заперечень щодо поновлення вищезазначеного договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з приписів ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» орендар виконав всі умови та дотримав процедури, щоб скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Натомість орендодавець знехтував приписами ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та п. 8 Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за № 74.

16.10.2018року ТОВ «СПП ЛАНА» стало відомо, що ОСОБА_4 уклав договір оренди землі від 21.08.2018 року з виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег», державна реєстрація якого була здійснена 27.08.2018 року, чим було порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі з попереднім орендарем.

Внаслідок зазначеного, просить суд визнати договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за № 74 поновленим; визнати договір оренди землі від 21.08.2018 року між ОСОБА_4 та виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» недійсним, скасувавши його державну реєстрацію.

Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, з якого вбачається, що відповідно до правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду, для переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендарем були виконані необхідні юридичні факти, а саме: належне виконання своїх обовязків за договором, до закінчення дії договору повідомлення орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, доручення до листа повідомлення проекту додаткової угоди, а також продовження користуватися виділеною земельною ділянкою за відсутності письмового неповідомлення орендаря про відмову в поновленні договору оренди та акту, який би свідчив про її повернення орендодавцю. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 звертався до ТОВ «СПП ЛАНА» з повідомленням про небажання поновлювати договір оренді землі, відповідачем не надано. Так, заява ОСОБА_4 була датована 13.02.2018 року, тобто ще до отримання повідомлення орендаря про поновлення договору оренди. Крім того, зазначена заява позивачем отримана не була і докази її направлення викликають сумніви в їх достовірності. Стосовно розміру орендної плати проектом додаткової угоди було запропоновано викласти п. 9 договору оренди земельної ділянки в новій редакції, а саме: орендна плата була запропонована в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вноситься орендарем у грошовій формі, тобто є такою ж, як і за договором, укладеним між відповідачем та третьою особою. Описка в тексті проекту додаткової угоди про поновлення «терміну» дії договору оренди земельної ділянки, а не строку, а також узгодження орендної плати з урахуванням індексації та уточнення розміру земельної ділянки могли бути погоджені сторонами під час його підписання, як би лист повідомлення, складений з дотриманням вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не був проігнорований відповідачем. З метою захисту порушеного відповідачем переважного право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки слід визнати недійсним договір оренди, укладений з Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» та скасувати його державну реєстрацію. Визнано, що після закінчення строку договору, укладеного між сторонами, позивач протягом одного місяця з пропозицією поновити його до відповідача не звертався, оскільки не отримав відповіді на попередню пропозицію.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Так, дійсно у липні 2007 року сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 20 серпня 2008 року за № 74. Орендна плата за договором та додатком до нього була визначена в натуральній формі в розмірі 1/5 частини продукції, одержуваної з земельної ділянки. Оскільки Запорізька область є зоною ризикованого землеробства, такі вид та розмір орендної плати також є невигідними для орендодавця. За час дії Договору орендодавець дійшов висновку, що таких розмір орендної плати його не влаштовує. З огляду на наближення терміну закінчення строку дії Договорів, він склав письмову заяву на адресу ТОВ СПП «Лана», яка містила повідомлення, про небажання поновлення Договору оренди земельної ділянки на новий строк. Зазначена заява відповідача та інших орендодавців позивача, яких також не влаштовував розмір орендної плати, була направлена позивачеві рекомендованим листом з повідомленням, від отримання якого він відмовився. Факт отримання Листа-повідомлення позивача з «додатковою угодою про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки» відповідач не заперечував, проте вважав, що вже завчасно повідомив позивача про своє небажання поновлювати Договір оренди земельної ділянки на новий строк із зазначенням причин. Крім того, Листа-повідомлення позивача не відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки долучена до нього «додаткова угода про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки» не є проектом додаткової угоди відповідно до ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», враховуючи різний юридичний зміст понять «строк» та «термін», визначений чинним цивільним законодавством. Крім того, обєктом оренди за договором, який був укладений з позивачем в 2008 році була земельна ділянка площею 5,46гектара, проте в 2018 році розмір земельної ділянки, належної ОСОБА_5 складає 5,4598 гектара. Тобто, позивач теоретично мав право на поновлення договору оренди стосовно земельної ділянки іншого розміру, аніж та, що наразі належить відповідачу. Таким чином, переважне право орендаря на поновлення договору оренди припинилося, у звязку з чим відповідач 21.08.2018 року уклав договір оренди земельної ділянки з Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег», що виключає поновлення договору з позивачем з другої самостійної підстави, передбаченої ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення cтроку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця із запереченням у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення строку договору, укладеного між сторонами, позивач протягом одного місяця з пропозицією поновити його до відповідача не звертався. У даному випадку Договір оренди землі з ТОВ «СПП ЛАНА» не може бути визнаний поновленим, ані з підстав встановлених ч.ч. 1-5, ані з підстав встановлених ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV.З огляду на викладене, просить у позові ТОВ «СПП ЛАНА» відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи виробничого кооперативу «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» в судове засідання не зявися, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що ОСОБА_4 вчинив усі можливі дії, спрямовані на повідомлення позивача про те, що він не бажає поновлювати Договір оренди належної йому земельної ділянки, строк дії якого спливав 20 серпня 2018 року, а саме: склав та скерував на адресу ТОВ «СПП ЛАНА» відповідну заяву, із зазначенням причин небажання пролонгувати договір (не влаштовував розмір орендної плати), яку позивач відмовився отримувати. ВК «СК «КОВЧЕГ» уклав з ОСОБА_4 Договір оренди земельної ділянки на значно кращих умовах, щодо орендної плати, аніж ті, що пропонувало ТОВ «СПП ЛАНА», а саме: п. 9 Розділу Орендна плата Договору, укладеного між ОСОБА_4 та ВК «СК «КОВЧЕГ», викладений таким чином: - «обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації». Згідно ж пропозиції позивача, розмір орендної плати не підлягав індексації, крім того, згідно Додатку № 1 до Договору від 2008 року, який також пропонувалось залишити у силі, орендна плата мала виплачуватись не у грошовій, а лише в натуральній формі, й у розмірі 1/5 частини продукції отриманої із земельної ділянки. Крім того, ВК «СК «КОВЧЕГ» уклав із ОСОБА_4В договір, обєктом якого є земельна ділянка площею 5,4598 гектара, тоді як площа земельно ділянки, орендованої з 2008 року ТОВ «СПП ЛАНА», складала 5,46гектара. Тобто, позивач теоретично мав право на поновлення договору оренди стосовно земельної ділянки іншого розміру, аніж та, що наразі належить відповідачу, у звязку з чим в даному випадку переважне право позивача на поновлення договору оренди землі не було порушене. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону «Про оренду землі» обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди. Договір оренди земельної ділянки між ним та ОСОБА_4 було зареєстровано 27 серпш 2018 року, попередній договір припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який його було укладенот - 20 серпня 2018 року, таким чином твердження позивача, що він продовжує користуватись земельною ділянкою на протязі більш ніж одного місяця з моменту закінченні строку дії Договору, не є правдивими. За таких обставин, просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Встановивши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2007 року між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ТОВ «СПП ЛАНА» було укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за №74. Обєктом оренди є земельна ділянка площею 5,46 га.

Згідно п. 8 Договору його укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно Прикінцевих положень цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Враховуючи дату державної реєстрації зазначеного договору оренди землі у Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК 20.08.2008 року, строк його дії до 20.08.2018 року включно.

Згідно п. 37 дія Договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно листа повідомлення від 17 липня 2018 року ТОВ «СПП Лана» було направлено на адресу ОСОБА_4 повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року з проектом «додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки», яке орендодавець отримав 21.07.2018 року.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд України, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч.1-ч.5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ч.1-ч.5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч.1-ч.5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Відповідно до ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено іншу правову підставу, яка полягає в наступному: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, ч.1-ч.5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч.1-ч.5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі": (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що ч.1-ч.5 та ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містять дві окремі правові підстави реалізації орендаря свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками.

Судом встановлено, що 17 липня 2018 року ТОВ «СПП Лана» на виконання вимог ч.1-ч.5 Закону України "Про оренду землі" було направлено на адресу ОСОБА_4 повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року за з проектом «додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки», яке орендодавець отримав 21.07.2018 року. Відповідач відповіді на таку пропозицію не надав, оскільки його не влаштували запропоновані позивачем умови. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки сторони не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Відсутність домовленості сторін також підтверджується заявою відповідача на адресу позивача 13.02.2018 року, в якій він посилався на не бажання поновлювати договір оренди земельної ділянки. При цьому, суд вважає слушними доводи представника позивача, що зазначена заява була надіслана позивачу до отримання повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки і фактично не була отримана ним, що підтверджується довідкою про невручення поштового відправлення.

Проте, зазначені обставини не спростовують факту відсутності домовленості про поновлення договору оренди земельної ділянки, що є одною з юридичних підстав переважного права позивача на поновлення договору оренди, визначених ч.1-ч.5 Закону України "Про оренду землі", враховуючи відмову відповідача підписувати «додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки».

Також, у даному випадку законодавством не передбачено повноваження суду щодо самостійного визначення або зміни істотних умов договору (строку дії договору), оскільки це вирішується сторонами договору на основі їх вільного волевиявлення.

Правова позиція про обовязковість такого юридичного факту, як домовленість сторін, для переважного права орендаря на поновлення договору оренди відповідно до ч.1-ч.5 Закону України "Про оренду землі", викладена Верховним Судом як в постанові від 10.04.2018 року (провадження № 14-65цс18), так і в постанові від 06.03.2019 року (справа 916/600/18), згідно п. 7.8. якої поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

При цьому, 21.08.2018 року між ОСОБА_5 та Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,4598 га, державна реєстрація якого здійснена 27.08.2018 року за № 27690302.

Отже, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Як розяснено у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2018 року договір оренди земельної ділянки був укладений між ОСОБА_5 та Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег».

При цьому, процесуальний статус Виробничого кооперативу «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» визначено позивачем як третя особа.

Відповідно до ч. 5 п.3, 4 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює у випадку необхідності часникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч 1).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.3).

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обовязки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Представником позивача, в якого до початку судового розгляду, було зясовано його обізнаність з правами та обовязками, не заявлено клопотання про залучення до участі в справі співвідповідача Виробничого кооперативу «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег».

За таких обставин, позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.08.2018 року між ОСОБА_4 та Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» та скасування його державної реєстрації предявлені позивачем до не належних відповідачів, що є підставою для відмови в їх задоволенні, як визначено у відповідних правових позиціях, викладених в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, ЄДРСРУ № 73469613.

Враховуючи чинність договору оренди з Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег», спростовується допустимість доказів позивача (лист Плодородненської сільської ради, дорожні листи) на підтвердження користування ним зазначеною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного між сторонами.

З огляду на вищенаведене, суд відхиляє доводи позивача, що він має право на продовження договору оренди земельної ділянки на підставі п.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки останній продовжує користуватися земельною ділянкою протягом одного місяця після закінчення строку дії договору землі та не отримував письмового повідомлення про відсутність наміру орендодавця продовжувати зазначений договір.

При цьому, представником позивача визнано в судовому засіданні, що після закінчення строку дії договору оренди землі, орендодавцем не направлялося на адресу орендаря повідомлення про поновлення договору оренди землі, беручи до уваги, що про укладення договору з Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» він дізнався 16.10.2018 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «СПП Лана», , місцезнаходження: 72040, Запорізька область, Михайлівський район, с. Плодородне, вул. Генкіна, буд. 30, до ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який проживає за адресою: 72040, Запорізька область, Михайлівський район, с. Плодородне, вул. Молодіжна, 14-а, третя особа: Виробничий кооператив «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег», місце розташування: 72040, Запорізька область, Михайлівський район, с. Братське, буд. 13 про визнання договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року за № 74 поновленим, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.08.2018 року між ОСОБА_4 та Виробничим кооперативом «Сільськогосподарський кооператив «Ковчег» та скасування його державної реєстрації - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6