Справа № 128/2728/15-ц
Провадження № 22-ц/801/619/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І.А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 рокуСправа № 128/2728/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.

при секретарі Богацькій О.М.,

учасники справи :

позивач- Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги ОСОБА_4 на ухвали Вінницького районного суду від 17.01.2019 року та рішення Вінницького районного суду від 17.01.2019 року , постановлені в приміщенні Вінницького районного суду суддею Ганкіною І.А. у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним,-

В с т а н о в и в :

В липні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те ,що 18.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0,згідно умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом в розмірі 73 000 доларів США під 13% річних строком до 17.07.2018 року , а останній зобов'язався погашати наданий кредит погашенням згідно з графіком погашення кредиту. Умовами договору передбачена можливість перегляду та зміни процентної ставки з повідомленням відповідача. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за цим договором між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 18.07.2007 року було укладено договір поруки № 127546 , відповідно до якого остання зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною.

24 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні № 0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку № 1. 06.05.2010 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку № 2. 23 .07. 2010 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 3 до Кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця. В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору з грудня 2011 року ,банком 15.09.2014 року були направлені йому вимоги про погашення заборгованості ,які станом на 24.03.2015 року не задоволені .

Вказуючи на розміри облікової ставки НБУ в період нарахування заборгованості по Кредитному договору : з 13.08.2013р. - 6.5000% /Постанова НБУ № 315 від 09.08.2013р./, з 15.04.2014р. - 9.5% /Постанова НБУ № 212 від 14.04.2014р./; з 17.07.2014р. - 12.5% /Постанова НБУ № 417 від 15.07.2014р./, з 13.11.2014р. - 14 % /Постанова НБУ № 719 від 12.11.2014р./, з 04.03.2015 року - 30% / Постанова НБУ № 154 від 02.03.2015 року зазначив що станом на 24 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 становить : 37 368,16 доларів, що за курсом НБУ становить 870 223,88 грн., з яких заборгованість за кредитом - 37 031,14 доларів США, що еквівалентно 862 375,41 грн.; за процентами - 337,02 дол. США, що еквівалентно 7 848,47 грн. ;по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 43 332,88 грн., з яких: 42 965,86 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 367,02 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Уточнивши позовні вимоги заявою від 07.12.2016 року , позивач на цю дату просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 269,90 доларів США , з яких: заборгованість за кредитом - 36 368,16 доларів США ; за відсотками - 11 901,64 дол. США ; по пені за порушення термінів повернення кредиту та відсотків - 234 321,07 грн., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 170 282,80 грн..; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках у розмірі 64 038,27 грн. Також просив стягнути солідарно сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір.

13 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся у суд із зустрічним позовом про захист прав споживача, визнання укладеного ним з ПАТ «УкрСиббанк» кредитного договору №0 від 18.07.2007 року недійсним з підстав невідповідності його ЗУ «Про захист прав споживачів»

Ухвалою Вінницького районного суду від 24 вересня 2015 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

12.11.2018 року представник ОСОБА_4 заявив клопотання про збільшення зустрічних позовних вимог вимогами визнати недійсним договір іпотеки від 18.07.2007 року , виключити з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями, зняття заборони на відчуження житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями.

Ухвалою Вінницького районного суду від 12 листопада 2018 року заяву ОСОБА_4 про збільшення позовних вимог залишено без руху.

Ухвалою Вінницького районного суду від 17.01.2019 року заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки від 18.07.2007 року, виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями, зняття заборони на відчуження житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями повернуто позивачу.

Постановляючи зазначену ухвалу суд першої інстанції керувався ч.5 ст. 185 ЦПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_4 вказані в ухвалі суду від 12.11.2018 року недоліки не усунув та не сплатив судовий збір в сумі 2114, 40 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду від 17 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу суд керувався нормою ч.5 ст. 223 ЦПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_4, будучи належно повідомлений про слухання справи, двічі не з'явився у судове засідання без поважних причин та про причини неявки суду не повідомив.

Рішенням Вінницького районного суду від 17.01.2019 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені - задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 липня 2007 року в розмірі 48 269,80 доларів США, з яких: 36 368,16 доларів США - кредитна заборгованість; 11 901,64 доларів США - заборгованість по процентам, а також стягнуто пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 234 321,07 грн., з яких: 170 282,80 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 64 038,27 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

В апеляційних скаргах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив вказане рішення суду та ухвали скасувати,а справу направити справу для продовження розгляду до Вінницького районного суду. Зазначив, що розглядаючи його позовні вимоги суд не вивчив всі матеріали справи, не дослідив і не дав повної та об'єктивної оцінки всім доказам та обставинам справи. Зазначив, що ухвала Вінницького районного суду від 12.11.2018 року йому не була вручена, а відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» він звільнений від сплати судового збору. Щодо оскарження ухвали Вінницького районного суду від 17.01.2019 року про залишення без розгляду його зустрічної позовної заяви зазначив, що не вивчив всі матеріали справи і не звернув увагу, що судова повістка про розгляд цієї справи 17.01.2019 року на його адресу не направлялась, а тому суд безпідставно залишив його заяву без розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не надходили.

Заслухавши учасника процесу, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції та рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги на рішення та задоволення апеляційних скарг на ухвали суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи ,отримавши заяву про -збільшення позовних вимог по зустрічному позову ,а фактично нові позовні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки від 18.07.2007 року, виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями, зняття заборони на відчуження житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями, суд постановив ухвалу від 12.11.2018 року про залишення заяви ОСОБА_4 про збільшення позовних вимог залишено без руху через несплату судового збору в сумі 2114,4 грн. ( т.3 а.с.222)

Постановляючи ухвалу про повернення збільшення позовних вимог за зустрічним позовом позивачу ОСОБА_4, суд виходив з того, що останній недоліки позову не усунув ,судовий збір не сплатив.

Разом з тим ,доказів того, що з необхідністю усунути вказані в ухвалі недоліки та сплатити судовий збір за збільшеними вимогами був обізнаний ОСОБА_4 , матеріали справи не містять. Поштове відправлення з ухвалою суду повернулось до суду неврученим ОСОБА_4 ,проте в порушення ст.185 ЦПК суд повернув заяву про збільшення позовних вимог ОСОБА_4

Крім того, відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» оскільки ст. 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 ЗУ від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Згідно ж ч.3 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Отже, висновок суду та ухвала Вінницького районного суду від 17.01.2019 року про повернення позивачу заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам процесуального закону

Зі змісту п.6 ч.1 ст.374 ,п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України ,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду від 17.01.2019 року про повернення заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним підлягає скасуванню ,а матеріали заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом - про визнання недійним договору іпотеки ,виключення з державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою житлового будинку, зняття заборони на його відчуження - направленню на новий розгляд .

Постановляючи іншу оскаржувану ухвалу від 17.01.2019 про залишення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 без розгляду суд виходив з того, що сторона позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 двічі - 11.12.2018 року і 17.01.2019 року в судові засідання по справі не з'явилася, хоча була попереджена в судовому засіданні про розгляд справи на ці дати .

З таким висновком погодитись не можна ,так як суд невірно оцінив дійсні обставини щодо вказаного.

Згідно п.3ч.1 ст.257 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи , даних про повідомлення ОСОБА_4 про розгляд судом справи о 9 год 30 хв. 11.12.2018 року, матеріали справи не містять. З розписки, що є в матеріалах справи, вбачається належне повідомлення про розгляд справи цього дня лише представника АТ «Укрсиббанк» Лісовського С.В.

11.12.2018 року в судове засідання не з'явились обидві сторони і судове засідання було відкладено судом на 17.01.2019 року .При цьому даних про те, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про розгляд справи 17.01.2019 року матеріали справи також не містять.

З врахуванням викладеного ,висновок суду про те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання ,а тому позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають залишенню без розгляду, не відповідають встановленим обставинам та вимогам процесуального закону .

Зі змісту п.6 ч.1 ст.374 ,п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України ,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала суду від 17.01.2019 року про залишення зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним без розгляду підлягає скасуванню , а справа в цій частині позовних вимог підлягає направленню для продовження розгляду .

Що стосується рішення суду у справі ,то колегія суддів вважає,що доводи апеляційної скарги підлягають залиш9енню без задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 18 липня 2007 року між АКіБ «УкрСиббанк» та гр. ОСОБА_4 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредитна лінія) у в сумі 73 000 доларів США ,що еквівалентно 368 650 гривень за курсом НБУ під 13% річних з можливістю зміни відсотків в передбаченому умовами порядку , а Позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит)в повному обсязі у терміни та розмірах згідно графіку погашення кредиту ,а також сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі, але не пізніше 17 липня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.В забезпечення виконання договору 18 .07. 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 127546, за умовами якого Поручитель зобов'язалась перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язань перед Кредитором за даним договором в повному обсязі. 22 .02. 2008 року за позивачем на адресу ОСОБА_4 направлено повідомлення про зміну системи нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу (т. 1 а. с. 140, 141).До кредитного договору між Банком та ОСОБА_4 було укладено три додаткогві угоди 24 лютого 2010 року, 06 травня 2010 року та 23 липня 2010 року ,за умовами яких змінювались графіки повернення кредиту та у випадку порушення умов угод банк набував права дострокового повернення кредиту та плати за кредит у порядку встановленому Договором та/або визнати цю Додаткову угоду такою, що втратила чинність.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ,а відповідач ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання не виконував, сплатив частину заборгованості 02ю10ю2014 року в сумі 1864,02 дол.США,04.11.2014 року - 696,02 дол. США,16.01.2015 року -1002,13 долари США 29.01.2015 року 17,14 дол. США і 03.03.2015 року -627,78 дол. США. Внаслідок цього, станом на 07 .12. 2016 року виникла заборгованість ,що складає по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом - 48 269,90 з яких: заборгованість за кредитом -36 368,16 доларів США ; за відсотками - 11 901,64 дол. США ; по пені за порушення термінів повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами - у розмірі 234 321,07 грн., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 170 282,80 грн. ; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках - 64 038 ,27 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом (том № 3 а.с. 74-91) 08 .10.2014 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з письмовою заявою про реструктуризацію заборгованості, чим підтвердив визнання ним факту заборгованості перед банко (том № 1 а. с. 178, 179-180) Висновок судово-технічної та почеркознавчої експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 20/21/16-21 від 29 лютого 2016 року визначив ,що підписи у додатковій угоді №1 до договору від 06.05.2010 року, додатковій угоді №3 до договору від 23.07.2010 року і в п.7 - «Підписи сторін» - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підписи у додатковій угоді №1 до договору від 06.05.2010 року - виконані не самим ОСОБА_4 , а іншою особою. Підписи у додатковій угоді №3 до договору про надання споживчого від 23.07.2010 року в п.7 - «Підписи сторін» - виконані самим ОСОБА_4 (том № 1 а.с. 207-212).

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 11.3/16-01 від 12 жовтня 2016 року розмір реальної процентної ставки (у процентах річних) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.07.2007 становить 14,07%; сукупна вартість кредиту (абсолютне подорожчання кредиту) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.07.2007 складає 54146,39 дол. США. Порівняти реальну процентну ставку (у процентах річних) та сукупну вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту), зазначені в Кредитному договорі та/або Додатковій угоді № 3, додатках до них із реальною процентною ставкою (у процентах річних) та сукупною вартістю кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) розрахованими судовим експертом не вбачається можливим, оскільки ні в Кредитному договорі, ні в Додатковій угоді № 3, додатках до них інформація щодо даних показників відсутня. Сума перевищення сукупної вартості кредиту (абсолютне подорожчання кредиту) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.07.2007 більше над загальною сумою процентів за весь період кредитування, при умові бездоганного виконання умов Кредитного договору з боку Позичальника, складає 416,04 дол. США (том № 3 а.с. 29-46).

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того ,що за даними додатковими угодами не вбачається зміна основного тіла кредиту, процентної ставки, яка б впливала на суму заборгованості визначену за позовними вимогами ПАТ «УкрСиббанк» ,а додаткова угода від 06.05.2010 року судом недійсною не визнавалася і на сам обсяг заборгованості не впливає. Відповідачі не дотримувались умов укладених з ними договорів, в порядку та в строки, передбачені зазначеними договорами кредит не повернули , а тому право позивача порушене невиконанням зобов`язання підлягає судовому захисту шляхом стягнення заборгованості з відповідачів. Проте суд встановив ,що заборгованість за кредитним договором виникла ще в грудні 2011 року ,15.09.2014 року ОСОБА_3, як поручителю ,направлялась вимога про погашення заборгованості ,а з позовом до суду банк звернувся лише 24.07.2015 року, тим самим пропустивши строк на звернення до суду з вимогою до поручителя, передбачений ст.559 ЦК України , а тому суд вважав його пропущеним щодо вимог до останнього ,стягнувши кошти лише з ОСОБА_4

Суд вірно встановив обставини у справі, належним чином перевірив їх доказами, які оцінив в порядку ст. 89 ЦПК ,правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права ,а тому дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно дослідив обставини справи ,не звернув увагу на те, що згідно висновку судово-економічної експертизи розмір реальної відсоткової ставки за даним споживчим кредитним договором складає 14,07% ,сукупна вартість кредиту -54 146,39 доларів не заслуговують на увагу, оскільки суд розглядав питання та відповідно докази щодо підтвердження розміру заборгованості за споживчим кредитом за чинними на час виникнення заборгованості умовами договору , а не вимоги та підстави визнання договору споживчого кредиту недійсним, які по суті судом не розглядалися.

Крім того, як вбачається з умов кредитного договору, сторони передбачили у ньому можливість зміни процентної ставки .

Так , відповідно до п.п. 1.3.1. п. 1.3. Договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 13% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Згідно з п. п. 1.3.2. п. 1.3. Договору Сторони домовились, що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 (першою) пункту 5.2, тобто , у випадку порушення позичальником кредитної дисципліни ; погіршення фінансового стану позичальника; здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами або зміни в грошово-кредитній політиці НБУ та /або підвищення ставки на 3% пункту за бланковими кредитами овер найт НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки.

Тому вказані висновки експерта про збільшений розмір реальної відсоткової ставки не не свідчать про невірність здійснених банком розрахунків заборгованості.

Розмір заборгованості ОСОБА_4 підтверджується довідкою - розрахунком, що оформлена відповідно вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» і містить дані щодо розрахунку сум , відомості щодо залишку кредиту, розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, пені, суми ,що надходили в рахунок погашення заборгованості, відомості щодо простроченого зобов'язання. Також вказане підтверджують первинні документи бухгалтерського обліку - виписка по особовому рахунку про отримані відповідачем кошти (т.2 а.с.3-6),меморіальні валютні ордери ( т.2а.с.7-12),виписка за кредитним договором по виду і розміру всіх здійнених операцій (т.2 а.с.13-90)

Інші доводи апеляційної скарги також зводяться до наведення норм ЦК України , ЗУ «Про захист прав споживачів» та обгрунтування незаконності та несправедливих умов укладеного сторонами договору споживчого кредиту ,що не спростовують як неналежне виконання сторонами не визнаних недійсними умов цього договору , так надані суду докази існування заборгованості у стягнутому судом розмірі.

Враховуючи викладене, а також те , що ОСОБА_4 кредитні кошти отримував на підставі укладеного в 2007 року договору споживчого кредиту, погоджувався з його умовами протягом тривалого часу виконував їх та користувався коштами , погашав частково заборгованість , і , до звернення до нього з позовом про стягнення заборгованості ,не ставив питання про визнання цього договору чи окремих його умов недійсними та не надав суду доказів нечинності його умов чи неправильності здійснених банком розрахунків заборгованості ,у суду відсутні підстави вважати права ПАТ «УкрСиббанк» не порушеними, а висновки суду щодо необхідності задоволення позовних вимог і стягнення заборгованості у вказаному у рішенні розмірі - необгрунтованими .

Наведені ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги правильні висновки суду не спростовують .

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького районного суду від 17 січня 2019 року про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького районного суду від 17 січня 2019 року про повернення заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом , задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду від 17 січня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду від 17 січня 2019 року про залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним без розгляду - скасувати ,а справу в цій частині позовних вимог направити для продовження розгляду .

Ухвалу Вінницького районного суду від 17 січня 2019 року про повернення заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним - скасувати ,а матеріали заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом - про визнання недійним договору іпотеки ,виключення з державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою житлового будинку, зняття заборони на його відчуження - направити на новий розгляд .

Рішення Вінницького районного суду від 17.01.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: Копаничук С.Г.