Справа № 444/130/19
Провадження № 2/444/635/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, який уточнила заявою від 26.02.2019 року. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує наступним.

Вона зареєструвала шлюб з відповідачем 06.11.2013 року у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області (актовий запис № 56). Прізвише у зв"язку із реєстрацією шлюбу позивачка не змінювала. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей, а саме: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що відповідач протягом сімейного життя не працює, домашніми справами не займається. Підпалив сарай на подвір"ї, неодноразово підносив на позивачку руку. Наніс їй удар шкляною банкою, від чого в неї є шрам на обличчі. На прохання позивачки йти працювати відповідач не реагує. Приходить у її помешкання і вимагає, щоб вона його годувала. Стверджує, що вона із відповідачем стали чужими людьми один для одного, у неї відсутні до нього почуття. Крім цього, зазначає, що у неї на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Матеріальне становище у неї скрутне. Відповідач як батько дітей не бере участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. У зв"язку із чим позивачка звернулася до суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, однак в позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, оскільки перебуває у Центрі соціально-психологічної допомоги у Львівській області. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від неї на адресу суду клопотань не надходило.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Від нього на адресу суду не надходило клопотань, письмових пояснень, відзиву на позовну заяву.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 06.11.2013 року у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області (актовий запис № 56), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 220731, виданим виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області 06.11.2013 року. У зв»язку із реєстрацією щлюбу позивачка не змінювала прізвища.

ОСОБА_4 народилася 01.01.2014 року і її батьками є позивачка та відповідач, що стверджується копією свідоцтва про її народження (актовий запис № 01).

ОСОБА_3 народився 12.09.2015 року у і його батьками є позивачка та відповідач, що стверджується копією свідоцтва про його народження (актовий запис № 27).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач протягом сімейного життя не працює, домашніми справами не займається, неодноразово підносив на позивачку руку. Позивачка із відповідачем стали чужими людьми один для одного, у неї відсутні до нього почуття.

Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сімя розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сімя фактично не існує. Суд враховує, що відповідач проявив байдужість до збереження сімї. А тому позовну вимогу ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід задоволити.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із копії довідки виконкому Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області від 15.01.2019 року № 68 вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно на адний час не працює і перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації у м. Львові.

Із копії довідки Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області ЛОДА від 21.11.2018 року № 73 вбачається, що 31.10.2018 року ОСОБА_1 разом із дітьми: ОСОБА_4, ОСОБА_3, була зарахована на тимчасове перебування до ЦСПД у Львівській області.

Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Судом встановлено, що діти є здоровими, перебувають на утриманні позивачки; платник аліментів є здоровим, місце його праці судом не встановлено, однак він є працездатною особою, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Докази, які б спростовували дані твердження у суду відсутні.

Враховуючи те, що діти перебувають з матір"ю та знаходяться на її утриманні, а доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей немає, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 р.» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173 гривні, обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей, а саме дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 16.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, що зареєстрований Виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області 06.11.2013 року, актовий запис № 56.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстроване місце проживання: 80316, АДРЕСА_1, ІПН судом не встановлено) в користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 80320, Львівська область, Жовківський район, с. Потелич, вул. Прикордонна, 10, паспорт громадянина України серії КС № 988844, ІПН НОМЕР_1), аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 16.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстроване місце проживання: 80316, АДРЕСА_1, ІПН судом не встановлено) судовий збір в розмірі - 1536 грн. 80 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Ясиновський Р. Б.