Справа № 263/1857/13-ц
Провадження № 6/263/111/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2/263/1857/13-ц та поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2/263/1857/13-ц та поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання, на обґрунтування якої заявник посилається на те, що виконавчий лист № 2/263/1857/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 24 827,30 грн. предявлено до виконання до Жовтневого районного відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Постановою державного виконавця від 30 грудня 2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Під час пересилання стягувачу виконавчого документу простою кореспонденцією такий був втрачений.

Учасники процесу до судового засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Судом установлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 травня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 грудня 2006 року № б/н у розмірі 24 827,30 грн. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 18 липня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 2/263/1857/13-ц виданий стягувачу 11 липня 2013 року.

Доказів на підтвердження направлення виконавчого листа № 2/263/1857/13-ц до виконавчої служби, або повернення такого державним виконавцем стягувачу суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання застосовується відповідно до тієї редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час його видачі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (в редакції Закону станом час видачі виконавчого листа, а також його повернення стягувачеві державним виконавцем) інші виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Виконавчий лист виданий стягувачу 11 липня 2013 року, відомості щодо направлення такого до виконавчої служби для виконання та повернення його державним виконавцем у суду відсутні, а заява про поновлення пропущеного строку пред'явлення до виконання виконавчого документа та видачу дублікату виконавчого документу подана заявником лише 27 березня 2019 року.

Поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» 03 квітня 2008 року, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що банком не наведено поважних причин пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання та відповідно судом не встановлено обставин, які б вказували про наявність обєктивних перешкод для отримання дублікату виконавчого листа протягом тривалого часу, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням правової визначеності, необхідно дійти висновку про відсутність підстав для поновлення такого.

Вирішуючи питання щодо видачі дубліката виконавчого листа суд враховує наступне.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що дублікат виконавчого документу може бути виданий судом лише у разі, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся до суду із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у поновленні строку для предявлення виконавчого документу до виконання, крім того, заявником не надано доказів на підтвердження втрати такого, підстави для видачі дублікату виконавчого листа відсутні.

Керуючись ст. ст. 3, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ст. ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2/263/1857/13-ц та поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика