Постанова

Іменем України

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 796/91/2018

провадження № 61-35575ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - АврамовВячеслав Панасович,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником Аврамовим Вячеславом Панасовичем, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у складі судді Оніщук М. І. у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 в особі представника Аврамова В. П. звернулася до суду з заявою, у якій просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що вказане вище рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 червня 2014 року ухвалено з порушенням прав заявника як споживача послуг банку.

Аргументуючи пропуск строку подачі заяви про скасування вказаного рішення, заявник посилалась на те, що про існування даного рішення третейського суду їй стало відомо лише 05 лютого 2018 року, після ознайомлення її представника з матеріалами справи № 260-14.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просила поновити строк на оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі від 13 червня 2014 року, а також скасувати вказане рішення в частині стягнення з неї суми заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року, як судом першої інстанції, заяву ОСОБА_4, в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Аврамов В. П. повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява про скасування рішення третейського суду подана після закінчення строків, встановлених частиною п'ятою статті 454 ЦПК України, і суд з урахуванням положень частини 7 цієї статті не наділений правом вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, у зв'язку з чим підлягає поверненню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_4 в особі представника Аврамова В. П. звернулася до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, справу передати на новий розгляд апеляційного суду за підсудністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував той факт, що пропуск заявником строку звернення до суду зумовлено ненаправленням в передбачений строк та спосіб на її адресу матеріалів третейської справи, належним чином завіреної копії оскаржуваного рішення третейського суду. Заявник вважає, що наведена обставина свідчить про поважність причини пропуску.

Апеляційна скарга також містить посилання на те, що при вирішенні спору третейський суд не врахував, що даний спір не відноситься до категорії компетентного суду, тому спір щодо стягнення кредитної заборгованості не підвідомчий такому суду, а прийняте третейським судом рішення є незаконним.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, п'ятої та сьомої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, повертається.

Аналогічна норма містилася і в частині другій, третій статті 389-1 ЦПК України 2004 року, чинного на час прийняття рішення третейського суду.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк на оскарження рішення третейського суду пропущено з поважних причин, а тому такий строк підлягає поновленню, правового значення для правильного вирішення справи не має, так як заявник є стороною у справі, яка розглянута третейським судом, а саме відповідачем, а тому строк для неї на оскарження рішення третейського суду від 13 червня 2014 року закінчився 11 вересня 2014 року і поновленню не підлягає.

Іншого порядку обчислення строку на оскарження рішення третейського суду процесуальне законодавство не містить.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення Апеляційним судом міста Києва норм процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником Аврамовим Вячеславом Панасовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов А. С. Олійник Г. І. Усик