ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м.Харків

справа № 644/8473/18

провадження № 22-ц/818/2071/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року, постановлене суддею Клименком А.М.,в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» (далі КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради») про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що з 08 серпня 1983 року по 30 вересня 2013 року він працював у Дергачівській центральній районній лікарні (далі Дергачівська ЦРЛ) на посадах лікаря дільничного терапевта, лікаря сімейної медицини загальної практики поліклінічного відділення, завідуючого відділенням загальної практики сімейної медицини, лікаря загальної практики сімейного лікаря.

14 квітня 2004 року Дергачівська ЦРЛ була перереєстрована в комунальний заклад охорони здоровя районне територіальне обєднання «Дергачівська центральна районна лікарня» (далі КЗОЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради»).

З 01 жовтня 2013 року позивач був переведений до новоствореного медичного закладу амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі КЗОЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» , де працював на посадах лікаря загальної практики сімейного лікаря, завідувача амбулаторії з 09 грудня 2013 року по 09 липня 2016 року.

04 січня 2018 року КЗОЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» реорганізований у КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради».

Наказом № 448/1-к від 13 серпня 2018 року «Про скорочення штатних посад в структурних підрозділах КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» зі змінами, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників і відмовою від переведення на роботу за спеціальністю в іншу амбулаторію загальної практики сімейної медицини КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради».

Позивач вважав своє звільнення незаконним та проведеним з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки при звільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Безперервний лікарський стаж роботи ОСОБА_1 у м. Дергачі з 1983 року, тобто більше 35 років.

Він є лікарем вищої кваліфікаційної категорії зі спеціальності «Загальна практика сімейна медицина», що підтверджується посвідченням № 401/2018 від 15 березня 2018 року.

За весь час роботи позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З 09 грудня 2013 року по 09 липня 2016 року працював на посаді завідувача амбулаторії, вільно володіє компютерною технікою, що в умовах медичної реформи є необхідним.

Проте, зазначені обставини відповідачем не були враховані, він був звільнений з роботи, всі вакантні посади на час його звільнення запропоновані йому не були.

Незаконним звільненням було порушено його право на працю, йому завдані моральні страждання.

У звязку з чим, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 448/1-к від 13 серпня 2018 року «Про скорочення штатних посад в структурних підрозділах КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» зі змінами в частині звільнення позивача з посади лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі з 13 жовтня 2018 року за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» з 15 жовтня 2018 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення, у відшкодування заподіяної йому діями відповідача моральної (немайнової) шкоди стягнути суму 50 000,00 грн. - а також судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Представником КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» подано до суду відзив та додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Посилався на те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням трудового законодавства.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що не було враховано його переважне право залишення на роботі, йому не були запропоновані всі вільні посади є необґрунтованими та спростовуються документами, які є в матеріалах справи.

13 серпня 2018 року ОСОБА_1 був попереджений про звільнення, а 24 вересня 2018 року відмовився від запропонованої посади лікаря загальної практики сімейного лікаря в амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Лісне Дергачівського району Харківської області.

Згідно з довідкою за підписом головного бухгалтера ОСОБА_3 15 серпня 2018 року КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» підписано договір № 01.38813974.0000.00 з Національною службою здоровя України про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Згідно з даним договором, починаючи з 01 жовтня 2018 року КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» зобовязується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобовязується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коефіцієнтів, тобто з 01 жовтня 2018 року доходи Центру залежать від кількості укладених декларацій. Отже, економічно вигідніше залучити якомога більше пацієнтів для підписання декларацій, оскільки кожна декларація це додаткові кошти, які підуть на покращення матеріально технічної бази, ремонти приміщень, зарплати співробітникам, поліпшення умов лікування.

Відповідно до інформації щодо підписання декларацій з пацієнтами в амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі, за підписом головного лікаря центру, ОСОБА_1 до 01 жовтня 2018 року усього уклав 800 декларацій, що є меншим ніж інші лікарі перед яким він має переважне право залишення на роботі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що висновки суду про його, начебто нижчу, у порівнянні з іншими лікарями загальної практики сімейної медицини, продуктивність праці, не ґрунтуються на обєктивних даних. Посилається на те, що обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження працівника про звільнення до дня розірвання трудового договору. За змістом ч.3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом усього періоду і які існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, ОСОБА_4 Верховного Суду та у постановах Верховного Суду. Відповідачем не було виконано обовязку щодо працевлаштування позивача, оскільки він не запропонував всі наявні вакантні посади за період з повідомлення ОСОБА_1 про можливе звільнення до безпосереднього звільнення. Вказані порушення його трудових прав призвели до незаконного звільнення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» - ОСОБА_2 зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

ОСОБА_1 було подано заперечення на відзив представника КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» - ОСОБА_2, в якому просить скасувати незаконне рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки обставини, викладені у відзиві, не спростовують доводів апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримував апеляційну скаргу.

Представник КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» - ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заперечення на відзив на апеляційну скарну, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва праці, які супроводжувалися скороченням чисельності штату працівників. Позивача в установленим законом порядку було попереджено про майбутнє звільнення, йому було запропоновано вакантні посади, на які останній може претендувати, враховуючи його кваліфікацію. Проте позивач відмовився від запропонованої йому посади сімейного лікаря в с.Лісне Дергачівського району Харківської області. Переважне право залишення на роботі на позивача не розповсюджується, оскільки у інших працівників більш висока продуктивність праці, ніж у нього.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідачем при звільненні позивача не були порушені вимоги трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що з 08 серпня 1983 року по 30 вересня 2013 року ОСОБА_1 працював у Дергачівській центральній районній лікарні (далі Дергачівська ЦРЛ) на посадах лікаря дільничного терапевта, лікаря сімейної медицини практики поліклінічного відділення, завідуючого відділення загальної практики медицини, лікаря загальної практики - сімейного лікаря (а.с. 15-16 том 1).

14 квітня 2004 року Дергачівська ЦРЛ була реорганізована в комунальний заклад охорони здоровя РТО «Дергачівська центральна районна лікарня».

01 жовтня 2013 року позивач був переведений до новоствореного медичного закладу, де працював до 09 липня 2016 року (а.с. 17-18 том 1).

Наказам № 362 від 06 липня 2016 року ОСОБА_1 був переведений на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії загальної практики створеного комунального закладу охорони здоровя «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівського району» (а.с. 18).

Рішенням ХХІV сесії VII скликання № 506-24 від 24 жовтня 2017 року було створено комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради Харківської області» в результаті перетворення комунального закладу охорони здоровя «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівського району» (а.с. 85 том1).

Рішенням цієї сесії був затверджений статут КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» (а.с. 65-84 том 1).

Наказом № 370-к від 25 червня 2018 року головного лікаря КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» у звязку з реформуванням первинної медицини та реорганізацією у комунальне некомерційне підприємство, з метою оптимізації мережі та приведення штатів у відповідність до фінансової спроможності та кількості населення, по КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» та амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі були скорочені посади, у тому числі 3.0 посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря (а.с. 132 138 том 1).

Наказом № 370/1-к від 10 липня 2018 року головного лікаря КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» на головного бухгалтера ОСОБА_3 було покладено обовязок організувати з 01 жовтня 2018 року скорочення штатних посад, у тому числі 3.0 посади лікаря загальної практики сімейного лікаря по амбулаторії загальної медицини м.Дергачі (а.с. 173-177 том 1).

Наказом головного лікаря КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» № 424/1-к від 27 липня 2018 року було зазначено, що по амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі було передбачено скорочення 1.5 посади лікаря загальної практики - сімейної медицини (а.с. 180-188 том 1), тобто було зменшено скорочення посад лікарів з 3.0 до 1.5.

13 серпня 2018 року ОСОБА_1 був попереджений про передбачуване звільнення у звязку зі скороченням штату (а.с. 192 том 1).

На час його попередження підлягало скороченню 1.5 посад лікаря.

24 вересня 2018 року йому була запропонована посада лікаря загальної практики сімейного лікаря, в с. Лісне Дергачівського району Харківської області, від якої він відмовився (а.с. 192 том 1).

Наказом 34/т від 01 жовтня 2018 року «Про затвердження штатного розпису КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» були внесені зміни в діючий штатний розпис, затверджені посади лікарів 69,5 штатної одиниці (а.с 199 том 1).

Наказом 1ш від 04 січня 2018 року було передбачено за штатним розписом по цьому підприємстві 90,75 штатних одиниць (а.с. 201 том 1).

З копій штатних розписів по амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі вбачається, що на 04 січня 2018 року було передбачено 14 посад лікаря загальної медицини сімейного лікаря та 11 посад лікарів інтернів, проте на 01 жовтня 2018 року ставки посад лікаря загальної медицини сімейного лікаря були зменшені до 12,5, а лікарів інтернів до 5 посад (а.с. 60-67; 68-74 том 2).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що внаслідок реорганізації, змін в організації праці по КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» мало місце скорочення чисельності та штату працівників, в тому числі, і по амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі на 1,5 посади.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в рішенні суду необґрунтовано було зазначено, що підлягало скороченню 4,5 посад лікарів, не можуть бути визнані правовою підставою для скасування рішення суду, оскільки допущена судом першої інстанції помилка не впливає на висновки суду по суті позовних вимог.

Наказом № 448/1-к від 13 серпня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади з 13 жовтня 2018 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП (а.с. 11 том1).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Із матеріалів справи вбачається, що на 01 жовтня 2018 року, на час звільнення позивача, були вакантні наступні посади, а саме, лікар загальної практики сімейний лікар в амбулаторіях загальної практики сімейної медицини с.Лісне та с.Протопопівка, а також сестри медичної загальної практики сімейної медицини в амбулаторіях загальної практики сімейної медицини смт. Козача Лопань та смт. Слатине (а.с. 202 том 1).

Позивач не спростовує тих обставин, що йому була запропонована посада лікаря загальної практики сімейного лікаря в с. Лісне Дергачівського району Харківської області, але він відмовився.

Відповідно до правових позицій, викладених в постановах ОСОБА_4 палати Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 363/1093/17 та від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зазначено, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який звільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про звільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49- 2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Отже, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП колегія суддів вважає, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці зобовязаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що йому не були запропоновані всі вакантні посади, які були вільними в КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги», колегія суддів виходить з наступного.

Так, посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що йому не була запропонована посада лікаря загальної практики - сімейного лікаря в с.Протопопівка, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена посада була запропонована ОСОБА_5, посада якої також підлягала скороченню. Остання на цю посаду погодилася та подала відповідну заяву.

Наказом № 424/1-к від 27 липня 2018 року вона була переведена на посаду лікаря в с. Протопопівка Дергачівського району Харківської області з 01 жовтня 2018 року (а.с. 176 том 2).

Не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги і доводи ОСОБА_1 про те, що йому не були запропоновані посади сестри медичної практики загальної практики сімейної медицини в смт. Козача Лопань та смт. Слатине.

Відповідно до Кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 29 березня 2002 року № 117(Р.3), які висуваються до посади медичної сестри, зазначено, що медична сестра повинна здобути неповну вищу освіту (молодший спеціаліст або базову вищу освіту (бакалавр)) за напрямком підготовки «Медицина» спеціальністю «Сестринська справа».

Із матеріалів справи вбачається, що згідно диплому ОСОБА_1, останнім отримана спеціальність «лікувальна справа» (а.с. 25 том 1).

Із наданих суду копій посадових інструкцій сестри медичної загальної практики сімейної медицини АЗПСМ та лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини, затверджених головним лікарем КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради», вбачається, що завдання та обовязки лікаря та медичної сестри значно відрізняються.

Згідно з пунктами 2.5 2.8 Посадової інструкції медичної сестри загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини до обовязків медичної сестри відноситься, крім іншого, здійснювати забір крові та проведення аналізу крові на визначення гемоглобіну, лейкоцитів, тривалості кровотечі, часу зсідання. Проводити лабораторне дослідження калу на яйця і кишечників. Користуватися експрес тестами.

Працювати з апаратурою кабінету функціональної діагностики та фізіотерапевтичним кабінетом.

Проводити дослідження здорових жінок, пальпацію молочних залоз. Діагностувати вагітність. Виконувати вказівки лікаря щодо спостереження за жінками з патологічним перебігом вагітності. Надавати допомогу при еклампсії. Проводити медикаментозне та психопрофілактичне знеболення пологів. Приймати фізіологічні пологи. Надавати своєчасну долікарську медичну допомогу при післяпологових захворюваннях.

Проводити антропометричні виміри, давати оцінку фізичному та нервово психічному розвитку дитини, робити профілактичний масаж дітям різних вікових груп. Організовувати раціональне вигодовування та догляд за доношеними та недоношеними дітьми, загартування, фізичне виховання дітей. Навчати матерів правилам догляду за дітьми (а.с. 152-159 том 2).

Копії зазначених посадових інструкцій завірені відповідачем в установленому законом порядку (а.с. 159 том 2).

При розгляді справи позивачем не було надано даних, що він може виконувати зазначені обовязки.

Отже, позивач не відповідає вимогам, які ставляться до посади сестри медичної загальної практики - сімейної медицини, у звязку з чим відсутні правові підстави для запропонування цих посад останньому.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що йому не була при звільненні запропонована посада заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності, також не є обґрунтованими.

При розгляді справи не було надано належних та допустимих доказів про те, що ця посада на час звільнення ОСОБА_1 була вільна та, що кваліфікація ОСОБА_1 є достатньою для зайняття цієї посади.

Відповідно до п.5 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя від 09 квітня 2008 року № 189, заступник головного лікаря з ЕТН або відповідальна особа з ЕТН здійснює роботу щодо підвищення кваліфікації лікарів з питань ЕТН. Забезпечує своєчасне вивчення лікарями діючих нормативно-правових актів з питань ЕТН. Організовує заходи, спрямовані на підвищення якості експертизи тимчасової непрацездатності. Проводить інструктаж з ЕTH з лікарями, які прийняті на роботу до закладу охорони здоров'я. Консультує хворих із складними щодо визначення працездатності випадками і після особистого огляду хворого за поданням завідувача відділення та лікуючого лікаря, з залученням необхідних фахівців, вирішує подальшу тактику лікування хворого і стан його працездатності. Забезпечує постійний контроль і перевірку щодо дотримання лікарями закладу охорони здоров'я діючого законодавства, інших нормативно-правових документів з ЕТН: правильності і своєчасності встановленого діагнозу, проведеного обстеження,призначеного лікування, обґрунтованості видачі та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність; термінів тимчасової непрацездатності з урахуванням ступеня тяжкості захворювання, орієнтовних термінів тривалості лікування хворих (по закладу охорони здоров'я, відділеннях, кабінетах, по днях тижня, лікарях, нозологічних формах захворювань, інше): додержання стандартів медичних технологій лі кувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями; обґрунтованості відбору і направлення працюючих осіб до санаторно-курортних закладів, а також реабілітаційних центрів і реабілітаційних відділень санаторно-курортних і спеціалізованих закладів охорони здоров'я; виконання заходів з медико-соціальної реабілітації; проведення експертизи якості первинної медичної облікової документації на різних рівнях експертизи і в різні терміни тимчасової непрацездатності та за результатом проведеного лікування з оцінкою ефективності лікувально-діагностичного процесу; порядку обліку, зберігання, розподілу та використання документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність.

Отже, згідно до Посадової інструкції заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатної, затвердженої 04 січня 2018 року, вбачається кваліфікаційні вимоги до особи, яка претендує на цю посаду, з урахуванням освіти та кваліфікації ОСОБА_1 не може бути переведений на зазначену посаду (а.с. 180 184 том 2).

ОСОБА_1 зазначеним кваліфікаційним вимогам не відповідає, про що він не заперечував в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що всі посади, які були вільні на час звільнення позивача, та які він з урахуванням освіти та кваліфікації міг займати, були запропоновані позивачеві.

Доводи ОСОБА_1 про те, що фактично скорочення посади лікарів загальної практики сімейних лікарів в амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі не було, оскільки у період дії наказу № 370-к «Про скорочення штатних посад в структурних підрозділах КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради»» в амбулаторії сімейної медицини м.Дергачі на посаді лікарів загальної практики сімейних лікарів з 01 серпня 2018 року було прийнято ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а у жовтня 2018 року була переведена на аналогічну посаду ОСОБА_8, були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам була надана належна оцінка.

Судом було встановлено, що згідно наказу № 245-к від 12 липня 2016 року Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації, були зараховані в інтернатуру та направлені для проходження очної частини інтернатури до КЗОЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» ОСОБА_7 та ОСОБА_9 Наказом № 372-к від 25 липня 2016 року зараховано випускників медичних університетів на посаду лікарів інтернів.

В пункті 4 цього наказу зазначено, що по закінченню терміну підготовки інтернатури лікарів приступити до роботи за призначенням.

ОСОБА_10 відповідно до наказу Управління охорони здоровя від 11 листопада 2016 року № 432-к була зарахована на посаду лікаря інтерна зі спеціальністю загальна практика сімейна медицина КЗОЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівського району Харківської області» у звязку з переведенням її з Кіровоградської області.

У звязку з закінченням інтернатури наказом головного лікаря КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» № 421-к від 27 липня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були звільнені з посади лікаря інтерна та зараховані на посаду лікаря загальної практики- сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі з 01 серпня 2018 року (а.с. 213 217 том 1).

ОСОБА_8, яка працювала завідуючою амбулаторії загальної сімейної медицини м.Дергачі, наказом № 424/1-к від 27 липня 2018 року була переведена на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі у звязку з реформуванням та реорганізацією у цьому підприємстві, тобто вона не є знову прийнятим працівником. Вона займала посаду завідуючої цієї амбулаторії та у звязку з тим, що її посада була скорочена, за її згодою була переведена на посаду лікаря цієї амбулаторії.

Отже, посади лікарів інтернів фактично не були вільними, а ОСОБА_8 була переведена в межах амбулаторії, тому доводи скаржника про те, що дійсне скорочення штатних посад лікарів загальної практики сімейних лікарів в амбулаторіях загальної практики сімейної медицини м.Дергачі не відбулося, оскільки були прийняті нові працівники не є обґрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що в наказах зазначено про скорочені 1,5 посад лікарів, а фактично було звільнено його та ОСОБА_11, що складає 2,0 посади лікаря, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначалося вище, ОСОБА_8 була переведена на посаду лікаря з посади завідуючої амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі наказом № 424/1-к від 27 липня 2018 року у звязку з реорганізацією.

Отже, фактично по амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі підлягало скороченню 2,5 посади лікарів, тобто лікаря загальної практики сімейної медицини та завідуючої амбулаторії.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що не було враховано переважне право залишення на роботі ОСОБА_1

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є лікарем вищої кваліфікаційної категорії зі спеціальності «Загальна практика сімейна медицина», що підтверджується посвідченням № 401/2018 від 14 березня 2018 року (а.с. 23, 25 том 1), має великий стаж роботи.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України зазначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам ОСОБА_12, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (увязнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно довідки за підписом головного бухгалтера ОСОБА_3, вбачається, що КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської ради» уклало з Національною службою здоров'я України Договір № 01.38813974.0000.00 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Згідно цього договору, починаючи з 01 жовтня 2018 року, відповідач прийняв на себе зобовязання надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобовязується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коефіцієнтів, тобто з 01 жовтня 2018 року доходи КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської ради» напряму залежать від кількості укладених декларацій.

Наведене свідчить про наявність у підприємства - КНП « Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської ради» економічної зацікавленості у залученні його працівниками лікарями загальної практики сімейними лікарями якомога більшої кількості пацієнтів до підписання декларацій, оскільки від їх кількості залежить фінансування підприємства і його матеріально технічне забезпечення за рахунок бюджетних коштів, в тому числі ремонт приміщень та зарплати працівників.

Відповідно до інформації про підписання декларацій з пацієнтами в амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі, станом на 01 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 загалом уклав з пацієнтами 800 декларацій. З січня по серпень 2018 року ним було укладено 728 декларацій. Менше ніж ОСОБА_1 уклали декларацій лікарі ОСОБА_6 400, ОСОБА_13 300, ОСОБА_14 643, ОСОБА_11 428, ОСОБА_15 300, ОСОБА_16 340 (а.с. 221 том 1).

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі про те, що зазначені висновки не ґрунтуються на обєктивних даних, оскільки в липні 2018 року він знаходився у відпустці, а в цей період в регістраторі було вивішено оголошення, що у звязку зі звільненням лікаря ОСОБА_1 не буде укладатися декларацій з пацієнтами, що вплинуло на кількість цих декларацій, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в підтвердження зазначених доводів не надано належних та допустимих доказів.

Перевіряючи ті обставини, що крім ОСОБА_1 ще 6 лікарів мали меншу кількість укладених декларацій, ніж він, колегія суддів враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_11, продуктивність праці якої була нижчою від продуктивності праці ОСОБА_1, також була звільнена з роботи за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_16 та ОСОБА_15 працюють на ј ставки, у звязку з чим їх продуктивність не може бути визнана меншою.

ОСОБА_6 та ОСОБА_13 були зараховані на посади лікарів інтернів. Наказом від 27 липня 2018 року № 421-к вони були звільнені з 31 липня 2018 року з цієї посади, а також цим наказом були прийняті на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Дергачі з 01 серпня 2018 року за направленням, тобто вони не підлягали звільненню по п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, при розгляді справи було встановлено, що лікар ОСОБА_14, який залишався на роботі, знаходиться у передпенсійному віці та має додаткові гарантії при звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 81 том 1).

Із матеріалів справи вбачається, що на 01 жовтня 2018 року йому було 57 років 10 місяців, до пенсії залишилося 2 роки 2 місяці.

Отже, відповідно до п.10 ч.2 ст. 42 КЗпП України він має переважне право залишення на роботі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки показник продуктивності праці у ОСОБА_1 нижчий ніж у інших лікарів КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради», в порівнянні з якими він має переваги за стажем роботи, то підстав для застосування статті 42 КЗпП України немає.

Вважає необґрунтованими колегія суддів і доводи апеляційної скарги про те, що засідання профкому первинної профспілкової організації КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Дергачівської районної ради» , на якому було отримано згоду на звільнення позивача, було проведено без його участі, оскільки в матеріалах справи є відомості, що ОСОБА_1 був запрошений на засідання 13 серпня 2018 року, зявився на останнє, в його присутності було обговорено питання щодо надання згоди на його звільнення (а.с. 234-237 том 1).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанції.

Зазначеним доводам надана належна оцінка.

Висновків суду першої інстанції, викладених в судовому рішенні, доводи апеляційної скарги не спростовують.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст.384, ст. 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_17