22-ц/812/519/19Провадження №22-ц/812/519/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участю: представника стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 487/678/16-ц за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу, яку постановлено Заводським районним судом м. Миколаєва під головуванням судді Біцюка А.В. у приміщенні цього суду 28 січня 2019 року за його скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця у цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, розірвання договору, припинення зобов'язань та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 подав до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв.

Заявник зазначав, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2017 року стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 21 055, 21 грн., що складається з овердрафту- 12 505, 74 грн., відсотків за овердрафтом- 8 539, 50 грн., комісії за СМС повідомлення- 10, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. У задоволенні зустрічного позову про захист прав споживачів, розірвання договору, припинення зобов'язань та відшкодування моральної шкоди- відмовлено.

23 серпня 2018 року йому на електронну адресу надійшло повідомлення від АТ КБ «Приватбанк» про накладення арешту на рахунки скаржника згідно постанови Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції в Миколаївській області.

Звернувшись до державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського міського Управління юстиції в Миколаївській області Бутенко А.В., скаржнику стало відомо, що постановою державного виконавця від 12 червня 2017 року щодо нього відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 07 квітня 2017 року, а постановою від 17 серпня 2018 року накладено арешт на кошти боржника.

Враховуючи, що заявника не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенко А.В. щодо неповідомлення його у встановлений законом спосіб про відкриття виконавчого провадження та про винесення постанови про арешт коштів та визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 17 серпня 2018 року тим же державним виконавцем та зобов'язати останнього зняти арешт з коштів.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 січня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

У відзиві ПАТ «Державний ощадбанк України» на вказану апеляційну скаргу, зазначено про безпідставність апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_2 не виконав рішення суду про стягнення грошових коштів на користь банку, а тому державний виконавець, діяв відповідно до вимог закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом першої інстанції, 07 квітня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва було прийнято рішення по справі № 487/678/16-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено- стягнено з відповідача заборгованість в розмірі 21 055, 21 грн., що складається з овердрафту- 12 505, 74 грн., відсотків за овердрафтом- 8 539, 50 грн., комісії за СМС повідомлення- 10, 00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, припинення зобов'язань та відшкодування моральної шкоди- відмовлено (т.1 а.с.171-173).

На виконання вищевказаного рішення 13 травня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи (т.2 а.с. 14, 19, 23).

31 травня 2017 року стягувач звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа по справі №487/678/16-ц (т.2 а.с. 18).

На підставі вказаної заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 12 червня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54079776 по виконанню виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13 травня 2017 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21 055, 21 грн. (т.2 а.с. 21).

Відповідно до супровідного листа № 16105/14.24-41/8 копія вказаної постанови була направлена боржнику 12 червня 2017 року (т.2 а.с. 20).

Крім цього, державним виконавцем Бутенко А.В. також винесено постанову від 08 серпня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54378076 на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13 травня 2017 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений стягувачем, у розмірі 1378, 00 грн. (т.2 а.с. 17).

Відповідно до супровідного листа № 23724/14.24-41/8 копія вказаної постанови була направлена боржнику 08 серпня 2017 року (т.2 а.с. 16).

На підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13 травня 2017 року, що був направлений на виконання постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 27 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження № 55373339, за яким з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 102, 40 грн. (т.2 а.с. 23, 25).

Відповідно до супровідного листа № 42518/14.24-41/8 копія вказаної постанови була направлена боржнику 27 грудня 2017 року (т.2 а.с. 24).

В подальшому постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 01 лютого 2018 року вищевказані виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження № 54378076 (т.2 а.с. 31).

Постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 01 лютого 2018 року на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт (т.2 а.с.32).

Після перевірки майнового стану боржника, постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 17 серпня 2018 року накладено арешт на кошти боржника в сумі 26 642, 17 грн., що знаходяться на усіх рахунках, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299 (т.2 а.с. 38).

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.

Отже, у разі з'ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

За вказаних обставин, районний суд в оскаржуваній ухвалі, враховуючи, що повідомлення ОСОБА_2 про відкриття виконавчих проваджень здійснювалося за допомогою направлення повідомлень простою поштовою кореспонденцією, дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець Бутенко А.В. порушила норми процесуального права щодо належного повідомлення боржника, тобто ОСОБА_2 про відкриття виконавчих проваджень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проте, районний суд в оскаржуваній ухвалі всупереч наведеній нормі процесуального закону, визнав таке порушення державного виконавця формальним та таким, що не порушує прав заявника, оскільки останній не виконав судове рішення добровільно та не заявив про такі наміри в судовому засіданні.

В той же час вимоги викладені в статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» про надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржнику носять імперативний характер та їх виконання не залежить від будь-яких умов, а є обов'язковим для державного виконавця.

Однак державний виконавець замість направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, здійснив таке відправлення простою кореспонденцією. До того ж не пересвідчившись в отриманні боржником вказаного відправлення розпочав здійснення примусових виконавчих дій.

За вказаних обставин з висновком суду в цій частині не можна погодитись, оскільки таке порушення, а саме ненаправлення повідомлень рекомендованою кореспонденцією, не можна вважати формальним.

Посилання районного суду на принцип, який застосовується у практиці Європейського суду з прав людини правової визначеності, не можна вважати вірним у даній справі, оскільки такий принцип, як елемент верховенства права, міжнародним судом застосовано щодо обґрунтованості перегляду судових рішень через тривалий проміжок часу.

В зв'язку з цим бездіяльність державного виконавця Бутенко А.В. щодо неповідомлення боржника ОСОБА_2 у встановлений законом спосіб про відкриття виконавчих проваджень з виконання судового рішення від 07 квітня 2017 року, слід визнати неправомірною. Як наслідок такого висновку підлягає і визнанню незаконними вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання, а саме винесення постанови про арешт коштів боржника.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала районного суду, як така, що не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню з постановленням у справі, з визначення ефективного способу захисту порушеного права заявника, нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця щодо ненаправлення копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 08 серпня 2017 року у виконавчому провадженні №54378076, від 12 червня 2017 року у виконавчому провадженні №54079776, від 27 грудня 2017 року у виконавчому провадженні №55373339 боржнику ОСОБА_2 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення та про скасування постанови про арешт коштів боржника від 17 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №54079776 .

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 січня 2019 року скасувати, у справі постановити нове судове рішення.

Визнати бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколавївській області Бутенко А.В. щодо ненаправлення копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 08 серпня 2017 року у виконавчому провадженні №54378076, від 12 червня 2017 року у виконавчому провадженні №54079776, від 27 грудня 2017 року у виконавчому провадженні №55373339 боржнику ОСОБА_2 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення неправомірною, та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 17 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №54079776 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 22 квітня 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова