Єдиний унікальний номер 226/1626/18 Номер провадження 22-ц/804/1170/19
Головуючий у 1 інстанції Редько Ж.Є.
Доповідач Агєєв О.В.
УХВАЛА

11 квітня 2019 року м. Бахмут

Суддя Донецького апеляційного суду Агєєв О.В. вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року по справі № 226/1626/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено, на яке позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишено без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: доплати судового збору в розмірі 13019 грн 42 коп.

09 квітня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання ПАТ «ВіЕйБі Банк», в якому позивач зазначає, що відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Оскільки рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від 29 грудня 2015 року у справі № 226/2587/15-ц задоволено позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 260И/08-7 від 27 червня 2008 року, вважає, що банком правильно здійснено оплату судового збору за перегляд оскаржуваного рішення у справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи зі ставки за вимогу немайнового характеру. Просить відкрити апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року.

Викладені скаржником в клопотанні аргументи щодо розміру судового збору за подання апеляційної скарги, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно позовної заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, 29 грудня 2015 року Димитрівського міського суду Донецької області у справі № 226/2587/15-ц на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 260И/08-7 від 27 червня 2008 року у розмірі 464666 грн 61 коп., яка на дату подання позову залишилася не погашеною.

За частиною 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року по справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18), вбачається, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ «Транс Карпати М» про звернення стягнення на майно, мотивуючи його тим, що позивач відповідно до умов кредитного договору № KU 010143 від 21 березня 2011 року відкрив Малому підприємству «Нова» моновалютну кредитну лінію з лімітом 34 500,00 доларів США строком на 36 місяців з кінцевим строком погашення не пізніше 21 березня 2014 року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2015 року у цивільній справі №303/8746/13-ц позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість з позичальника в повному обсязі, рішення набрало законної сили. У зв'язку з несплатою відповідачем основного боргу та відсотків у розмірі та строки, обумовлені кредитним договором, а також наявністю невиконаного судового рішення про стягнення кредитної заборгованості позивач скористався правом звернути стягнення на заставлене майно шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави від 21 березня 2011 року, укладеним ПАТ «Фольксбанк» (ПАТ «ВіЕс Банк») та ТОВ «Транс Карпати М».

Одним з доводів касаційної скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначив, що Вищий господарський суд України, ухвалою від 23 жовтня 2017 року помилково повернув йому подану вперше касаційну скаргу на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 111-3 ГПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Вказав, що Вищий господарський суд України не звернув уваги на той факт, що позов про звернення стягнення на майно є вимогою немайнового характеру і відповідно судовий збір за перегляд касаційної скарги у цій справі сплачено саме у встановленому законом розмірі. На підтвердження цих доводів скаржник послався на пункт 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

За результатами розгляду касаційної скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк» по справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно є вимогами майнового характеру.

Тобто, у вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновки щодо застосування ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-V у разі заявлення вимоги про звернення стягнення на заставлене майно.

Отже, при звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року по справі № 226/1626/18 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, скаржником повинно бути сплачено судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-V (в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви), як з позовної заяви майнового характеру та доплачено суму судового збору у розмірі 13019 грн 42 коп.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, вважаю за необхідне продовжити ПАТ «ВіЕйБі Банк» строк на усунення недоліків для виконання вимог ухвали Донецького апеляційного суду 22 березня 2019 року на десять днів з дня вручення йому копії цієї ухвали для надання суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 127, 357 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Продовжити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» строк на усунення недоліків для виконання вимог ухвали Донецького апеляційного суду від 22 березня 2019 року - протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз'яснити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк», що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач: О.В. Агєєв