Єдиний унікальний номер 226/1669/18 Номер провадження 22-ц/804/684/19
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Редько Ж.Є.
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_2 до Мирноградської центральної міської лікарні, за участі третьої особи Мирноградської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій подано апеляційну скаргу Мирноградською центральною міською лікарнею на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою в якій викладено вимоги до Мирноградської центральної міської лікарні /надалі Мирноградська Лікарня/ про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді лікаря стоматолога-терапевта стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами (0,5 ставки) з 12 червня 2018 року та стягнунення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 червня 2018 по день поновлення на роботі.

В обґрунтування позову заявник посилалася на те, що згідно Наказу № 213-к від 11 червня 2018 року її було з порушенням трудового законодавства звільнено з посади лікаря стоматолога-терапевта на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із реорганізацією, якої в дійсності не було. Також позивач заперечувала обставини щодо скороченням штату та вважає що вона не була завчасно попереджена про майбутнє звільнення і трудовий договір розірваний без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Ухвалою Димитровського міського суду від 03 серпня 2018 року залучено до участі у справі третю особу Мирноградську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с. 44-46).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Суд першої інстанції виходив з того, що скорочення чисельності працівників відбулось в результаті змін в організаційній структурі Мирноградської Лікарні, що підтверджено письмовими доказами. Також відповідачем виконано вимогу щодо попередження про наступне вивільнення працівника ОСОБА_2 та згідно висновків суду, перенесення дати звільнення позивача на більш пізню дату не є порушенням вимог законодавства.

У той же час, суд виходив з того, що відповідачем виконані всі умови для отримання згоди виборчого органу первинної профспілкової організації та вважав що відсутність правового обґрунтування відмови профспілкового органу в наданні згоди на звільнення позивача надавало право роботодавцю звільнити його без цієї згоди.

Разом з тим, суд вважав підтвердженими обставини з приводу того, що не всі наявні в Лікарні на час звільнення вакантні посади було запропоновано позивачу та згідно висновків суду внаслідок проведення змін в організаційній структурі Мирноградської Лікарні з'явився новий структурний підрозділ, в якому наступного дня після звільнення відкривались вакантні посади, які планувались заздалегідь та відповідали освіті і спеціальності позивача, в тому числі посада лікаря стоматолога-терапевта, згоду на зайняття якої давала ОСОБА_2

З рішенням суду не погодилась Мирноградська Лікарня, яка в апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд дійшов висновку про недотримання відповідачем при звільненні ОСОБА_2 вимог ст. 492 КЗпП України без урахування того, що працівнику були запропоновані всі наявні незайняті посади, які вона могла обіймати та посада завідувача складу, яка не була запропонована позивачеві, не відповідає її освіті та кваліфікації.

Інший довід зводився до того, що відсутні правові підстави пропонувати посади, які відкривалися у новому структурному підрозділі після звільнення працівника, оскільки закон вимагає запропонувати працівникові всі інші вакантні посади, які з'явилися на даному підприємстві з дня попередження та які існували на день звільнення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила закрити апеляційне провадження у даній справі з тих підстав, що судом порушено норми процесуального права щодо участі у справі представника сторони та в обґрунтування відзиву посилалася на обставини ідентичні тим, які були зазначені в позовній заяві /а.с. 108-114 т.2/.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи, за відсутності позивача, від якої надійшла заява про розгляд справи без її участі, суд апеляційної інстанції переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені наявними у справі належними та допустимими доказами.

В період часу з 14 жовтня 1967 року по 11 червня 2018 року ОСОБА_2 працювала в Мирноградській центральній міській лікарні в стоматологічній поліклініці /копія трудової книжки а.с. 6-8/.

Згідно штатного розкладу медичного персоналу Мирноградської Лікарні станом на 01 січня 2018 року стоматологічна поліклініка включала 27,75 штатних одиниць, з яких лікар стоматолог-терапевт 5,75 /а.с. 211-223/.

14 лютого 2018 року Мирноградською міською радою прийняте рішення «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні» № VII/43-26, яким виключено із організаційної структури Мирноградської Лікарні стоматологічну поліклініку із спеціалізованими прийомами 27,75 штатних одиниць і зубопротезну лабораторію 17 штатних одиниць та утворено і включено до складу організаційної структури Мирноградської Лікарні лікувально-діагностичне відділення із спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет /а.с. 62/.

На виконання рішення від 14 лютого 2018 року Мирноградською Лікарнею видано наказ «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні, скорочення чисельності та штату працівників» № 101 від 16 березня 2018 року, до якого наказами № 115 від 26 березня 2018 року, № 146 від 21 травня 2018 року, № 147 від 22 травня 2018 року внесено зміни щодо дати скорочення чисельності та штату працівників зазначених установ. За змістом останніх, лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет за штатом мало становити 3,5 штатних одиниць (0,5 з яких лікар стоматолог-терапевт) замість 27,75 штатних одиниць (5,75 з яких лікар стоматолог-терапевт) /а.с. 27, 28-31, 82-83, 187-189,190/.

Згідно штатного розкладу медичного персоналу Мирноградської Лікарні станом на 23 травня 2018 року та 12 червня 2018 року стоматологічний кабінет включав 3,5 штатних одиниць, з яких лікар стоматолог-терапевт 0,5 /а.с. 95-101, 104-110/.

Згідно протоколу Зборів трудового колективу стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні № 1 від 21 березня 2018 року на посаду лікаря стоматолога-терапевта (0,5 ставки) запропоновано ОСОБА_3, яка планує працювати в стоматологічному кабінеті із спеціалізованими прийомами лікувально-діагностичного відділення Лікарні /а.с. 132-134/.

26 березня 2018 року ОСОБА_2 отримала попередження від 22 березня 2018 року в якому йшлося про її звільнення з 22 травня 2018 року із займаної посади за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням посади /а.с. 5/.

Також відповідно до протоколу засідання комісії з реорганізації стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні № 4 від 26 березня 2018 року ОСОБА_2 лікарю стоматологу-терапевту стоматологічної поліклініки запропоновані наявні в Мирноградській Лікарні вакансії /а.с. 143-146/.

Згідно листа № 01-17/1047 від 18 травня 2018 року із запропонованих ОСОБА_2 лікарю стоматологу-терапевту стоматологічної поліклініки вакансій, остання надала згоду на працевлаштування лікарем стоматологом-терапевтом (0,5 ставки), штатну одиницю, яку планувалося включити до стоматологічного кабінету в складі лікувально-діагностичного відділення із спеціалізованими прийомами /а.с. 124/.

Рішенням Мирноградської міської організації профспілки працівників охорони здоров'я України № 4 від 21 травня 2018 року за результатами розгляду подання відмовлено в наданні згоди на вивільнення працівника ОСОБА_2 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с. 161-162/.

У відповідності до протоколу Зборів трудового колективу стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні № 2 від 22 травня 2018 року працівників ознайомлено із змінами згідно наказу № 147 від 22 травня 2018 року та перенесено звільнення працівників стоматологічної поліклініки на 11 червня 2018 року /а.с. 147-148/.

Наказом № 213-к від 11 червня 2018 року ОСОБА_2 лікаря стоматолога-терапевта стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами було звільнено за скороченням штату згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України /а.с. 4/.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позову було здійснено на підставі того, що не всі вакантні посади було запропоновано працівнику та роботодавцем залишено без уваги згоду працівника ОСОБА_2 при звільненні за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на працевлаштування в новому структурному підрозділі стоматологічному кабінеті, який почав працювати з наступного після звільнення позивача дня.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку.

У даній справі, в апеляційній інстанції, сторони не заперечували обставин з приводу того, що працівника ОСОБА_2 було звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки відбулось скорочення чисельності працівників в результаті змін в організаційній структурі Мирноградської Лікарні. Також не оспорювались висновки суду першої інстанції щодо дотримання вимог чинного законодавства з приводу попередження про наступне вивільнення працівника ОСОБА_2 та фактичне виконання вимог чинного законодавства щодо отримання згоди профспілкової організації.

При вирішенні справи в частині вимог що оспорені в апеляційному порядку, суд керується наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частина друга статті 40 КЗпП України наголошує, що звільнення з підстави зазначеної у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників визначений статтею 49-2 КЗпП України, згідно з якою про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці та одночасно з попередженням про звільнення в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40 та частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

На підтвердження виконання вказаних вимог закону роботодавцем було надано протокол засідання комісії з реорганізації Мирноградської лікарні № 4 від 26 березня 2018 року який містить відомості про те, що ОСОБА_2 лікарю стоматологу-терапевту стоматологічної поліклініки запропоновані наявні в Мирноградській Лікарні вакансії.

Так само належним свідченням виконання вимог закону щодо пропонування працівнику наявної роботи є лист № 01-17/1047 від 18 травня 2018 року який містить перелік всіх посад що були вакантними в Мирноградській Лікарні на час вирішення питання про звільнення про що ОСОБА_2 була обізнана.

Та наявність зазначеної обставини про обізнаність позивача про всі наявні вакантні посади апеляційний суд пов'язує із відміткою на листі що зроблена власноручно позивачем 18 травня 2018 року про те, що остання надає згоду на влаштування лікарем стоматологом-терапевтом на 0,5 ставки (штатну одиницю, яку планувалося включити до стоматологічного кабінету в складі лікувально-діагностичного відділення із спеціалізованими прийомами), та містить особистий підпис ОСОБА_2, чого остання не заперечувала в суді.

Отже суд першої інстанції не відреагував на аргументи відповідача стосовно достовірності та доказового значення листа № 01-17/1047 від 18 травня 2018 року та протоколу № 4 від 26 березня 2018 року та помилково не взяв до уваги зазначені документальні докази, які є належними письмовими доказами, що були вирішальними для розгляду справи.

Також не можна визнати обґрунтованим висновок суду про недодержання відповідачем вимог закону про необхідність запропонувати працівникові роботу завідувача складу.

З доданої до апеляційної скарги посадової інструкції завідувача складу видно, що кваліфікаційними вимогами до даної посади є базова вища освіта відповідного напряму підготовки (бакалавр або молодший спеціаліст) і стаж роботи за професією не менше одного року.

Суд апеляційної інстанції дослідив цей доказ, оскільки він не є новим доказом, а лише доповнює надані суду першої інстанції докази (інформаційну довідку з додатком «Кваліфікаційні вимоги до професій працівників системи охорони здоров'я», що були предметом дослідження суду, який безпідставно визнав, що спеціальні кваліфікаційні вимоги до спірної посади, у тому числі щодо стажу роботи, не вимагаються.

Судом не встановлено і належними доказами не підтверджено, що ОСОБА_2 має відповідний для посади завідувача складу напрям підготовки і стаж роботи за професією не менше одного року.

Отже обов'язок роботодавця щодо працевлаштування працівника який підлягає скороченню не є абсолютним та він може підлягати законним обмеженням, таким які передбачені щодо освіти, кваліфікації та відповідного фахового рівня і досвіду роботи.

З урахуванням наведеного довід скарги про те, що вимога запропонувати працівнику роботу чи посаду, яку він не може обіймати, не витікає із трудового законодавства та не свідчить про порушення прав позивача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції також приймає довід скарги про помилковість висновку суду щодо порушення Мирноградською центральною міською лікарнею вимог статті 49-2 КЗпП України з тих підстав, що не були запропоновані посади, які наступного дня після звільнення позивача відкривалися у новому структурному підрозділі відповідача та які відповідали освіті й спеціальності ОСОБА_2, оскільки вчинення таких дій діючим законодавством не передбачено.

Стаття 42-1 КЗпП України закріплює право працівника, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Отже, дана норма надає право зазначеним у ній працівникам на укладення трудового договору у випадку, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників знову здійснює прийняття працівників на роботу. Суб'єктивне право працівника на укладення трудового договору виникає за умови прийняття власником працівників аналогічної кваліфікації, тобто працівник за своєю спеціальністю і кваліфікацією повинен відповідати тим вимогам, що встановлені чинними кваліфікаційними характеристиками. Якщо на підставі, передбаченій п. 1 ст. 40 КЗпП, власник звільнив кількох чоловік, переважним правом при укладенні трудового договору у разі поворотного прийняття власником працівників на роботу користуються особи, зазначені в ст. 42 КЗпП, а також інші особи, яким таке переважне право надане колективним договором.

Щодо аргументів відзиву про закриття апеляційного провадження з тих підстав, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати, суд апеляційної скарги вважає їх такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК).

Документи, що підтверджують повноваження представників, визначені статтею 62 ЦПК України.

Зокрема, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Матеріалами справи встановлено, що повноваження адвоката як представника юридичної особи Мирноградська центральна міська лікарня підтверджуються довіреністю за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимог закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог є помилковими, здійсненні з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України має своїм наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мирноградської центральної міської лікарні задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Мирноградської центральної міської лікарні про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий: Л.П.Никифоряк

Судді: Г.В. Новікова

А.В. Гапонов