Справа № 755/490/19
"25" березня 2019 р. Дніпровськийрайонний суд м. Києва у складі:
головуючогосудді Виниченко Л.М.,
при секретарі Івіній М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/490/19 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними,-
Позивач звернулась до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», в якому просить визнати кредитний та іпотечний договори недійсними.
Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №220927 від 30.07.2008 р., де зазначено що ОСОБА_3 зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_2
15.06.2012 р. постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУВС України в м. Києві було порушено кримінальне провадження, в якому позивача було визнано потерпілою.
Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2014 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст. 190 КК України, ч.4 ст.190 КК України, судом призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 13.02.2012 р. було укладено договір факторингу № 2, де ПАТ «УкрСиббанк» відступив права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 на користь ТОВ «КЕЙ -КОЛЕКТ».

06.06.2016 р ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» зареєстрував на себе квартиру АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, зламали замки в квартирі виставили позивача разом з донькою на вулицю.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2017 р. скасовано рішення приватного нотаріуса КМНО Щелкова Д. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, після чого позивач повернулася в свою квратиру.

Позивач при ознайомлені з матеріалами справи разом з представником 19.09.2018 р. звернула увагу на договір іпотеки і виник сумнів щодо відповідності підпису, після чого звернулась до спеціаліста для проведення почеркознавчої експертизи.

За висновком спеціаліста № 29 від 11.12.2018 р. підписи на спірних правочинах виконані не позивачем, а іншою особою.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 25.02.2019 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 25 березня 2019 р. о 09 год. 15 хв. (а.с. 77, 78).

В судове засідання позивач, представник відповідача, третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» не з'явилися, про дату час та місце розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзив на позов відповідач не надав.

Представник позивача ОСОБА_6 суду подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, зазначив, що на задоволенні позовної заяви наполягає.

За нормою частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного судом 25.03.2019 р. постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 30.07.2008 р. про надання грошових коштів в сумі 90000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 436032,00 гривень за курсом НБУ на день укладення договору (а.с.7-10).

Між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки № 91289 від 30.07.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. за реєстраційним № 2945, за умовами якого ОСОБА_2 в забезпечення договорів про надання споживчого кредиту від 30.07.2008 р. № 0 та № 0 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Крім того, 30.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 220927, за яким ОСОБА_3 зобов'язувався перед кредитором АКІБ «УкрСиббанк» відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором (а.с.43-44).

Згідно заяви про видачу готівки від 31.07.2008 р. здійснено операцію по видачі коштів в сумі 90000,00 доларів ОСОБА_2 (а.с.14).

Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 13.02.2012 р. укладено договір факторингу № 2, відповідно якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «КЕЙ -КОЛЕКТ» (а.с.40-42).

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2014 р. визнано ОСОБА_3 винуватим у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст.190 КК України та ч.4 ст.190 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності (а.с.45-66).

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 визнано потерпілою та встановлено, що ОСОБА_3 заволодів грошима ОСОБА_2 в сумі 90000 дол. США за договором про надання споживчого кредиту від 30.07.2008 року.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_3 від її імені отримав кредитні кошти в АКІБ «УкрСиббанк», волевиявлення для укладення договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки у неї не було, в приміщенні банку спірні правочини, у тому числі на нотаріальному бланку договір іпотеки, вона не підписувала, на заяві про видачу готівки також стоїть не її підпис.

Суд приймає до уваги вказані пояснення позивача, оскільки вони підтверджуються письмовими доказами, а саме висновком спеціаліста від 11.12.2018 року № 29 складеним ПП «Консалтинг експерт груп «Діктум-Фактум» (а.с. 20-32).

Відповідно вказаного експертного висновку спеціаліста підписи від імені ОСОБА_2, зображення яких наявні у технічному зображенні договору іпотеки № 91289 від 30.07.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2; копії договору про надання споживчого кредиту №0 від 30.07.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2; технічному зображенні заяви на видачу готівки № 4 від 31.07.2008 р. в сумі 90 000 дол. США в графі «підпис отримувача» та які було використано в якості зразка при копіюванні - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с. 28).

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому, згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорівданого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зокрема, щодо договору позики, кредитного договору встановлено ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей, істотними умовами виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9.11.2009 року № 9, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Положеннями статті 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 8 якої зазначено, що суд встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але підтверджено, що одна зі сторін його не підписувала, визнає цей договір недійсним за нормами ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення).

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409 грн.60 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 203, 215, 626, 627, 628, 638, 1054 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними задовольнити повністю.

Визнати недійсними укладені між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 30 липня 2008 року та Договір іпотеки № 91289 від 30 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліною Вячеславівною 30.07.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2945.

Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», місце знаходження: 61050, м. Харків, вул. Московська, 60, .

Третя особа - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_4.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, 8.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко