Постанова

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 132/944/17

провадження № 61-34992св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко»,

третя особа - відділ надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (далі - ПрАТ «Райз-Максимко»), третя особа ? відділ надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, про визнання недійсним договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Глинськ Калинівського району Вінницької області померла його тітка ОСОБА_5, яка відповідно до заповіту, посвідченого 08 лютого 2008 року секретарем Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 76 заповіла йому житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2015 року за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно після смерті тітки ОСОБА_5, а саме на: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 2,3088 га, вартістю 65 096,35 грн, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 05 грудня 2006 року Калинівською РДА Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2; земельну ділянку площею 0,3000 га, вартістю 8 668,29 грн, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка належала

ОСОБА_5 на підставі розпорядження районної державної адміністрації

від 26 травня 2004 року №200; майновий пай члена КСП, що перебуває в колективній власності СВК «Родина» села Глинськ Калинівського району Вінницької області, визначений в розмірі 11 099,00 грн або 0,356 %, що належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_3, виданого 20 липня 2002 року Глинською сільською радою Калинівського району Вінницької області, право власності на який було визнано за ОСОБА_5 на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2008 року. Він зареєстрував своє право власності на вищевказане спадкове майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

16 січня 2014 року ОСОБА_5 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі б/н, об'єктом якого є земельна ділянка площею 2,3088 га, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Строк дії договору до 11 листопада 2019 року. Після реєстрації права приватної власності на вищевказану орендовану земельну ділянку він звернувся в ПрАТ «Райз-Максимко» із заявою про розірвання договору оренди, оскільки бажає сам обробляти земельну ділянку, однак листом за вих. № 39 від 03 серпня 2016 року директором Калинівської філії ПрАТ «Райз-Максимко» йому було відмовлено з тих підстав, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для розірвання договору оренди землі б/н від 16 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз-Максимко».

Спадкодавець ОСОБА_5 не могла укласти договір оренди землі та підписати його, оскільки на час укладення договору оренди землі перебувала на лікуванні в Калинівській ЦРЛ Вінницької області, відповідно сторони не могли досягнути згоди з усіх істотних умов договору. Зі змісту оскаржуваного договору оренди землі вбачається, що в ньому відсутня така істотна умова, як акт приймання-передачі об'єкта оренди, оскільки акт приймання-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки площею 2,3088 га) підписаний орендодавцем ОСОБА_5 11 листопада 2014 року, в той час коли остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, згідно пункту 20 договору оренди землі, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк 3 (три) робочі дні, після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Вищевказаний договір оренди землі був зареєстрований в Реєстраційній службі 10 листопада 2014 року, тобто 11 листопада 2014 року ОСОБА_5 не могла підписати акт приймання-передачі об'єкта оренди, а саме земельної ділянки площею 2,3088 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та відповідно до пункту 20 договору оренди землі не могла передати ПрАТ «Райз-Максимко» об'єкт оренди.

ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз-Максимко» б/н від 13 січня 2014 року, а також зобов'язати відповідача повернути вказану земельну ділянку і стягнути з останнього на його користь судові витрати.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня

2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз-Максимко» б/н від 13 січня 2014 року.

Зобов'язано ПрАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 2,3088 га, розташовану на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, що належить йому на праві приватної власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 жовтня 2015 року, індексний номер витягу 45402576.

Стягнуто з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_4 640,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржуваний договір оренди землі укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з чим припинилась її цивільна правоздатність та довіреність, якою остання уповноважила ОСОБА_7, зокрема, зареєструвати належне їй майно чи право на нього у відповідних органах, за якою у відповідності до вимог пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України представництво припинено з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «Райз-Максимко» задоволено.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня

2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Райз-Максимко» 960,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем не доведено того, що при укладенні спірного договору оренди волевиявлення сторін не було вільним і що договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, при цьому відсутність акта приймання-передачі об'єкта оренди не є підставою для визнання договору недійсним, а схема та розташування земельної ділянки визначені відповідним державним актом.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

27 квітня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року та залишити в силі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2017 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга бунтована тим, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки ОСОБА_5 (орендодавець) померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому її цивільна правоздатність є припиненою. Довіреність, якою ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_7, зокрема зареєструвати належне їй майно чи право на нього у відповідних органах, відповідно до вимог пункту 6 частини першої статі 248 ЦК України є припиненою з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спірний договір оренди укладено без волевиявлення ОСОБА_5

ОСОБА_7 відповідно до умов довіреності не наділена правом підписувати договір оренди землі.

Справа розглянута апеляційним судом за відсутності ОСОБА_4, який подав заяву про відкладення розгляду справи.

Доводи інших учасників справи:

27 червня 2018 року ПрАТ «Райз-Максимко» через засоби поштового зв'язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Калинівського районного суду Вінницької області.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду апеляційної інстанції:

Судом встановлено, що 13 січня 2014 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз-Максимко» укладено договір оренди землі б/н, об'єктом якого є земельна ділянка площею 2,3088 га, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Строк дії договору до 11 листопада 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5

Відповідно до заповіту, посвідченого 08 лютого 2008 року секретарем Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №7 6, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_4 житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07 серпня

2015 року за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно після смерті тітки ОСОБА_5, зокрема на земельну ділянку площею 2,3088 га, вартістю 65 096,35 грн, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 05 грудня 2006 року Калинівською РДА Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на вищевказане спадкове майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація спірного договору оренди землі проведена

10 листопада 2014 року.

Крім того, 26 грудня 2013 року ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_7 представляти її інтереси в реєстраційній службі Калинівського районного управління юстиції та інших установах та організаціях з приводу реалізації її прав, в тому числі зареєструвати належне їй майно чи право на нього у відповідних органах.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_4 заявлено вимогу про визнання недійсним договору оренди землі, обґрунтовану тим, що спадкодавець ОСОБА_5 не могла укласти договір оренди землі та підписати його, оскільки на час укладення договору перебувала на лікуванні в лікарні, відтак сторони не могли досягнути згоди з усіх істотних умов договору.

Частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно статті 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Вимогами статей 124, 125, 126 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що при укладенні спірного договору оренди волевиявлення сторін не було вільним, що договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, при цьому відсутність акта приймання-передачі об'єкта оренди не є підставою для визнання договору недійсним, а схема та розташування земельної ділянки визначені відповідним державним актом. ОСОБА_4 не надано доказів тієї обставини, що ОСОБА_5 на момент укладення договору оренди землі, а саме в січні 2014 року, внаслідок хвороби не могла підписати спірний договір оренди землі. В оскаржуваному договорі оренди землі в графі «підпис орендодавця» міститься підпис «ОСОБА_5». В період дії договору оренди землі ОСОБА_5 отримувала орендну плату за 2014 рік за користування орендарем ПрАТ «Раз-Максимко» належною їй земельною ділянкою, а також ПрАТ «Райз-Максимко» здійснювалась виплата орендної плати за 2015 рік спадкоємцю ОСОБА_4

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи заявника про те, що справа розглянута апеляційним судом за відсутності ОСОБА_4, який подав заяву про відкладення розгляду справи не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно відмітки суду заява про відкладення розгляду справи була подана 30 березня 2018 року о 10 год. 25 хв. особисто заявником, що в свою чергу спростовує перебування позивача у визначений час у відрядженні за межами Вінницької області.

Інші доводи касаційної скарги були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, яким надана належна правова оцінка та не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська