ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3244/19 Справа № 205/194/14 Суддя у 1-й інстанції - Федченко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2/205/96/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія», у зв'язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» прав кредитора, відповідно до договору факторингу №17 від 20.04.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Буйське, Кіровської області, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місце знаходження: 61050, м. Харків, просп. Московський, 60,р/р 113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) заборгованість за Кредитним договором № 0 від 17.04.2008 року у розмірі 26 792(двадцять шість тисяч сімсот дев'яносто два) доларів США 46 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 214 152(двісті чотирнадцять тисяч сто п'ятдесят дві )грн. 14 коп., з яких: 19 812 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять) доларів США 28 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 158 359 (сто п'ятдесят вісім тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 55 коп. - заборгованість за простроченим кредитом, 5 463 (п'ять тисяч чотириста шістдесят три) доларів США 45 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 43 669 (сорок три тисячі шістсот шістдесят дев'ять) грн. 36 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 1 137 (одна тисяча сто тридцять сім) доларів США 77 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 9 094 (дев'ять тисяч дев'яносто чотири) грн.. 03 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 378 (триста сімдесят вісім) доларів США 96 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 3 029 (три тисячі двадцять дев'ять) грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.п.н. НОМЕР_1, уродженця с. Буйське, Кіровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місце знаходження: 61050, м. Харків, просп. Московський, 60,р/р 113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) судовий збір у розмірі 2 141 грн. 12 коп.

07 вересня 2015 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача).

В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» зазначає, що 03 липня 2014 року постановою Ленінського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження №43860847 з примусового виконання виконавчого листа по вищевказаній справі (а.с.80).

20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.04.2008 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» (а.с.77-79).

Відтак, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» щодо права майнової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № №0 від 17.04.2008 року.

Згідно із ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін зацікавлена сторона має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правозаступником.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» щодо права майнової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № №0 від 17.04.2008 року, у зв'язку з чим необхідно замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у виконавчому проваджені на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія».

Доводи апелянта, що суд першої інстанції замінив сторону у виконавчому провадження, яке не відкрито, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно до постанови Ленінського ВДВС ДМУЮ від 03.07.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 43860737 з примусового виконання виконавчого листа по вищезазначеній справі, який в подальшому 27.07.2015 року було повернуто державним виконавцем стягувачу на підставі п.7 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили і обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13) чітко зазначено - виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій - стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, и у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами посадове особами.

Станом на теперішній час, ПАТ «УкрСиббанк» вже позбавлений можливості користуватися своїми правами як стягувача у виконавчому провадженні, оскільки змінився кредитор у зобов'язанні, так як до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» перейшли всі права та обов'язки первісного кредитора, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження.

Таким чином, звернення з заявою про заміну стягувача - це не лише обов'язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документа.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича