ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Чернівці

Справа №723/833/19

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту родинних відносин, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 березня 2019 року (головуючий у 1-й інстанції Дедик Н.П.),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду із заявою встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2019 року вказану заяву залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме відсутності доказів на підтвердження місця проживання заявника за адресою, вказаною ним у заяві.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 березня 2019 року заяву повернуто скаржнику.

На вказану ухвалу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

На обґрунтування скарги вказує на те, що відповідно до правила щодо підсудності справ окремого провадження про встановлення юридичних фактів не містять вимог встановлення зареєстрованого місця проживання заявника, а тому висновки суду про повернення заяви є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 12 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

____________________________________________________________________Провадження 22ц/822/465/19 Категорія Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим

Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції посилався на правила ч. 3 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що заявником не надано належних доказів на підтвердження свого місця проживання за адресою, вказаною у заяві.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення наведеним нормам не відповідає.

За змістом параграфа третього глави другої ЦПК України територіальна юрисдикція (підсудність) визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина перша статті 29 ЦК України). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (частина перша статті 33 Конституції України).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців за рік.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вбором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, з якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

Зазначене дає підстави для висновку, що згідно ст. 316 ЦПК України під місцем проживання особи розуміється саме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування заявника.

Відповідно до копії нотаріально посвідченої довіреності на представництво інтересів заявника в суді від 06 грудня 2018 року, наявної в матеріалах справи (а.с. 19), місцем проживання заявника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1.

Належних доказів щодо іншого місця проживання чи місця перебування заявника матеріали справи не містять.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та неправильно застосував статтю 185 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 березня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 березня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

ОСОБА_5