Справа № 127/8872/18
Провадження № 22-ц/801/2228/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуСправа № 127/8872/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Копаничук С.Г.,

Суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.,

при секретарі Богацькій О.М.,

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинський Юрій Іванович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича на ухвалу Вінницького міського суду від 09 вересня 2019 року, ухвалену під головуванням судді Воробйова В.В. в приміщенні цього ж суду, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича,-

в с т а н о в и в:

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду зі скаргою на протиправні дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Ю.І. Просив визнати дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в особі державного виконавця Макушинського Ю.І. по винесенню постанови про закриття ВП №59367153 від 03.07.2019 - протиправними, скасувати постанову про закриття ВП №59367153 від 03.07.2019 як протиправну, зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відновити ВП №59367153. Вказав, що державним виконавцем не вчинялись належні виконавчі дії, спрямовані на виконання постанови апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2018 року. Зазначив, що 03.07.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі добровільного, повного, фактичного виконання боржником рішення суду, що не відповідає дійсності. Окрім того, вказану постанову було направлено державною виконавчою службою на адресу ОСОБА_1 простим листом, що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вінницького міського суду від 09 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в особі державного виконавця Макушинського Ю.І. по винесенню постанови про закінчення ВП №59367153 від 03.07.2019 року - протиправними, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження як протиправну, в задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинський Ю.І. просить зазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального права, а у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у зв`язку з пропуском строку для звернення до суду. Зазначив, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, розглянув справу без залучення боржника по виконавчому провадженню. Окрім того зазначає, що суд не звернув увагу на пропуск скаржником строку для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, а твердження суду про недоведеність державним виконавцем пропуску скаржником такого строку є помилковим, оскільки надані скаржником докази підтверджують направлення постанови про закінчення виконавчого провадження саме 04.07.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Вказав, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що останню слід залишити без задоволення.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції даним вимогам відповідає в повному обсязі.

Судом встановлено, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» (далі - КП «ВТК») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Позивач просив зобов`язати відповідача розглянути його скаргу у законний спосіб, а також стягнути 20 116 грн. спричиненої йому моральної шкоди, яка полягала в тому, що він страждав через протиправні дії КП «ВТК» , відчував безпорадність в досягненні справедливості, негативні спогади, тривогу, необхідність захищати свої права в судовому порядку, що призвело до значної втрати зусиль та часу. Вказав, що 14.04.2017 року близько 18 год. 55 хв. він перебував у міському трамваї № 286, зачепився за цвях що виступав на подвійному сидінні з тильної сторони, отримав болісне пошкодження ноги та розірвав одяг, про що було складено акт за участі ревізора безпеки руху. В цей же день в зв`язку із зазначеною подією він звернувся до КП «ВТК» зі скаргою, в якій просив провести обстеження вагону, відшкодувати матеріальний та моральний збиток, а також викликати його на розгляд скарги, завчасно повідомивши. Зазначив, що 26.04.2017 року листом генерального директора КП «ВТК» його було повідомлено про результат розгляду скарги, на який його не викликали, не повідомляли коли він відбувався, що є прямим порушенням його прав, закріплених в ст. 18 Закону України «Про звернення громадян».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду було оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції було скасовано, ухвалено нове рішення, яким визнано дії КП «ВТК» по розгляду скарги ОСОБА_1 від 14 квітня 2017 року протиправними, зобов`язано КП «ВТК» розглянути зазначену скаргу ОСОБА_1 із його запрошенням на засідання відповідного органу. В задоволенні решти вимог відмовлено.

05.11.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_1 було видано виконавчий лист № 127/8872/18. 22.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до КП «ВТК» з пропозицією виконати рішення суду у справі №127/8872/18 добровільно, розглянувши його скаргу за його участі. Проте, 23.11.2018 року на електронну пошту ОСОБА_1 надійшло електронне повідомлення, яким КП «ВТК» повідомляло позивача про розгляд його скарги 28.11.2018 року о 08.00 год. 28.11.2018 року о 01:16 год. ОСОБА_1 повідомив КП «ВТК» електронною поштою про неможливість бути присутнім під час розгляду скарги та просив розгляд скарги відкласти на інший день.

28.11.2018 року скарга ОСОБА_1 була розглянута без його участі та не задоволена, про що стягувачу на електронну пошту надіслано лист.

18.06.2019 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинським Ю.І., за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження № 59367153 з виконання виконавчого листа № 127/8872/18. Вказана постанова, в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», не була надіслана боржнику рекомендованим повідомленням.

25.06.2019 року на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області надійшов лист КП «Вінницька транспортна компанія» про добровільне виконання 28.11.2018 року постанови апеляційного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року по справі № 127/8872/18.

На підставі отримання вказаного вище листа, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинським Ю.І. було складено 03.07.2019 року акт державного виконавця про виконання рішення суду боржником в повному обсязі, а постановою державного виконавця від 03.07.2019 року виконавче провадження № 59367153 з примусове виконання виконавчого листа №127/8872/18, виданого 05.11.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, було закінчено.

Постанову про закінчення виконавчого провадження було направлено на адресу ОСОБА_1 . Копію зазначеної постанови було направлено державним виконавцем 04.07.2019 року на електронну пошту стягувача, а також простим листом, який був отриманий останнім 20.08.2019 року.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції виходив з того, що строк на оскарження дій головного державного виконавця заявником не пропущений, оскільки строк на оскарження слід рахувати з дати отримання оскаржуваної постанови стягувачем - 20.08.2019 року, а головним державним виконавцем не було надано суду належних доказів надіслання та отримання стягувачем постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження. Також, суд виходив із того, що державний виконавець, незважаючи на згоду ОСОБА_1 отримувати інформацію про хід виконавчого провадження, не повідомляв останнього про вчинення виконавчих дії, що були ним спрямовані на виконання рішення суду, не перевірив та непересвідчився у належному, добровільному та повному виконанні рішення суду зі сторони КП «ВТК». Окрім того, постанова про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем була винесена не в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини - 25.06.2019 року, а 03.07.2019 року, що також свідчить про порушення державним виконавцем вимог закону. Відтак, суд встановив, що головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинський Ю.І. при винесенні постанови від 03.07.2019 року про закінчення виконання виконавчого документа діяв неправомірно та з порушенням вимог Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим оскаржувана постанова є протиправною.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно дост. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною 4 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою. На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Частиною 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обставини, у разі яких виконавче провадження закінчується, серед яких, зокрема, є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері.

Законом України «Про звернення громадян» визначено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Окрім того, ч. 1 ст. 18 Закону передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Згідно із з ст. 19 цього Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржником пропущено строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця є необґрунтованими, оскільки саме допущенні державним виконавцем порушення в частині строку винесення постанови та відсутність доказів направлення такої постанови на адресу ОСОБА_1 дають підстави для висновку про не порушення ним строку оскарження вищевказаної постанови державного виконавця. Разом з тим, державним виконавцем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, що свідчили про отримання стягувачем постанови про закінчення виконавчого провадження раніше, ніж за десять днів до звернення зі скаргою.

В частині доводів апеляційної скарги про направлення постанови про закінчення виконавчого провадження стягувачу електронною поштою, суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» таке повідомлення вважається врученим, за наявності належного підтвердження його одержання адресатом. ОСОБА_1 таке одержання заперечує, а належне підтвердження одержання такого повідомлення стягувачем, державним виконавцем не надано.

Окрім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду про неправомірність дій державного виконавця, виходячи з того, що постановою апеляційного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року було визнано протиправними дії КП «ВТК» по неналежному розгляду скарги ОСОБА_1 та зобов`язано останню розглянути зазначену скаргу із його запрошенням на засідання відповідного органу. Державним виконавцем не доведено, що при вчиненні виконавчих дій він перевірив належне виконання КП «ВТК» зазначеного рішенн, тобто проведення останнім розгляду вищезазначеної скарги з належним запрошенням скаржника на її розгляд. Відтак, державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження фактично керувався виключно листом КП «ВТК» про добровільне виконання рішення суду, що надійшло на адресу виконавчої служби 25.06.2019 року, та не пересвідчився в належному, добровільному та повному виконанні рішення суду зі сторони КП «ВТК», чим допустив порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя : /підпис/ С.Г. Копаничук

Судді : /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ Л.О. Голота

Згідно з оригіналом

Суддя : Копаничук С.Г.