Справа №: 671/415/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Павлової А.С.,

за участі секретаря судового засідання Козак Г.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20.06.2012 стягнуто з нього аліменти на корить ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.05.2013 розмір аліментів на утримання сина було зменшено до 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Позивач зазначає, що вказані рішення суду були ухвалені у звязку з тим, що їх син ОСОБА_3 проживав разом з відповідачем ОСОБА_2 Проте, сімейні обставини змінились і з 24.09.2018 син ОСОБА_3 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Крім того, аліменти, які стягуються з позивача на утримання сина, відповідач витрачає на власні потреби.

У звязку з наведеним, позивач просив суд припинити стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, починаючи з 24.09.2018.

Ухвалою від 19.03.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю та просила задовольнити.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 16.05.2013 (а.с. 12).

Від цього шлюбу у них 25 квітня 2007 року народився син ОСОБА_4 (а.с. 8).

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.05.2013 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20.06.2012, які стягуються з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2, а саме з 1/2 частини з усіх видів його заробітку до 1/4 частини.

Аліменти стягуються із заробітної плати позивача в розмірі визначеному рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.05.2013, вказане підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплати № 58 від 08.02.2019, виданого виробничим підрозділом вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця», а також копією листа Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 27.09.2013 (а.с. 11, 13).

Також судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає без реєстрації разом з позивачем за адресою: Хмельницька область, смт. Летичів, пров. Чехова, 7, зазначене підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 13.02.2019 (а.с. 14).

Згідно з довідки від 05.02.2019 № 903 виданою Летичівським ліцеєм № 1, ОСОБА_4 навчається у 6-Б класі Летичівського ліцею № 1 з 24.09.2018 (а.с. 15).

За приписами ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 2 ст. 18 СК України визначено способи захисту сімейних прав та інтересів, за змістом п. 3 якої, одним з таких способів є припинення правовідношення, а також його анулювання.

У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 181 СК України,за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

За правилами ч. 2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що за своєю правовою природою аліменти є способом захисту інтересів дитини, необхідним для забезпечення їй належного рівня життя та розвитку, і присуджуються за рішенням суду з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Право батьків на визначення місця проживання дитини закріплене ст. 160 СК України та реалізується у відповідний визначений законом спосіб залежно від віку дитини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відтак, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що на даний час ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає разом з батьком (позивачем по справі) - ОСОБА_1 та перебуває на його повному утриманні, що є підставою для припинення отримання відповідачем ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Разом з тим, зі змісту ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», органи державної виконавчої служби здійснюють лише примусове виконання судових рішень, а виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) являють собою сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно положень ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, в тому числі за письмовою заявою стягувача (п. 1 ч. 1 вказаної статті), не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За таких обставин, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, оскільки дитина проживає з батьком, стягнення з останнього аліментів на утримання дитини на користь матері, яка проживає окремо, є необґрунтованим та не відповідає інтересам дитини, тому суд вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина, присуджених до сплати рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.05.2013.

Разом з тим, правовий аналіз змісту положень ст. 191 СК України, ст. 430 ЦПК України в сукупності з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, дає підстави зробити висновок, що діючим законодавством не передбачено припинення стягнення аліментів за минулий період, тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з моменту проживання дитини разом з батьком.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 160-161, 171, 179-181 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-266, 268, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку присуджених до сплати рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2013 року, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання: 31500, Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Чехова, 7.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення складено 11.04.2019.

Суддя: