РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання - Ющук О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача - Зражевської Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/22662/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі Ѕ частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 1 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя не склалося з відповідачем через відсутність взаєморозуміння між ними, їх дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. На сьогоднішній день їхні стосунки припинені і відповідач з 01 вересня 2018 року коштів на утримання доньки не дає, мотивуючи тим, що в країні криза. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги не надає, незважаючи на її неодноразові звернення до нього, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частки , але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2018 року і до повноліття дитини.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 грудня 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач у визначений судом термін подав до суду відзив на позовну заяву, в якому покликається на те, що він надає добровільно позивачці грошові кошти на утримання доньки. Такі кошти він надавав, коли особисто позивачці, коли перераховує їх на її банківську картку, а коли купував на її прохання все необхідне для дитини, що стверджується доданими до відзиву копіями квитанцій.

Крім того, вказує на те, що частка, яку просить позивачка в розмірі Ѕ частки з заробітної плати є абсурдною, оскільки відповідно до закону частка, яка підлягає до стягнення на одну дитину становить 1/4, а не половину заробітної плати як того вимагає позивач. Вважає, що відповідно до закону прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становить 2027 грн., тому є підстави для суду стягувати з нього кошти у розмірі 1013 грн. 50 коп. Але, незважаючи на його матеріальний стан, добровільно готовий надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання доньки грошові кошти у розмірі - 1300 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. Крім того, позивач просить стягувати аліменти з нього з 01 вересня 2019 року, але він вважає, що весь цей час надавав позивачці грошові кошти, а тому просить суд стягувати з нього аліменти з дня постановлення рішення.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 січня 2019 року переведено розгляд справи за правилами спрощеного провадження до розгляду за правилами загального провадження.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задоволити.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, однак за участі його представника - адвоката Зражевської Я.О.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиві. Додатково пояснила, що заперечує проти стягнення з її довірителя аліментів, в розмірі в розмірі Ѕ частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача та просить стягувати аліменти на дитину в розмірі 1300 грн, але не менше 50 % прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку, оскільки її довіритель матеріальну допомогу дитині надає регулярно, а саме купує одяг, іграшки, що стверджується квитанціями долученими до матеріалів справи. Крім того просить суд, стягувати з його довірителя аліменти з моменту винесення рішення, а не з 01 вересня 2018 року як того просить позивач.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до такого.

Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб, що стверджується рішенням Рівненського міського суду від 04.12.2018 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 25.08.2012 року.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька.

Відповідно до ст.ст.183,191 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у частці заробітку (доходу) платника аліментів і, які присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ОСОБА_4 займається підприємницькою діяльністю.

На виконання ухвали Рівненського міського суду від 20 лютого 2019 року про витребування доказів, на адресу суду надійшли матеріали, з яких вбачається, що сума доходів ОСОБА_4 за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року становить 42114, 65 грн та 435,19 коп.

Крім того, ОСОБА_4 з 02.03.2016 року по 31.01.2019 року перебував на обліку як самозайнята особа в ГУ ДФС у Рівненській області та згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2018 р. загальна сума доходу за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року склала 202514, 65 грн та за даними інформаційної системи органу доходів і зборів платником податку ОСОБА_4 за період з 29.11.2018 року по 01.01.2019 р сплачено податків: по коду платежу 710400 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» в сумі 1638,12 грн, по коду платежу 18050400 «Єдиного податку з фізичних осіб» в сумі 2970,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Посилання позивача на те, що відповідач з 01 вересня не надає матеріальної допомоги на утримання дитини не заслуговують на увагу, оскільки з оглянутих в судовому засіданні копій товарних чеків № 31 від 02.10.2018 року, копії фіскальних чеків від 29.09.2018 року, 21.10.2018 року, 18.12.2018 року вбачається, що відповідач купував дитині верхній одяг на суму 1729 грн, трикотажної толстовки на суму 189 грн, продукти харчування, покупки для дитини в дитячому магазині на суму 365,50 грн. Крім того, відповідно до копій банківських квитанцій щодо перерахування позивачці грошових коштів від 02.11.2018 року на суму 1000 грн. від 08.12.2018 року - 530 грн, від 12.03.2018 року - 1005,03 грн та від 06.01.2019 року - на суму 1809 грн.

Відповідно дост. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі з січня 2019 року 2027 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (тобто на даний час 1013,50 грн). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (тобто 2027 гривні).

Відповідно суд приходить до висновку, що судом не здобуто доказів того, що відповідач має достатній заробіток та витрати, що перевищують його заробіток (дохід), а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, які є предметом доказування у даній справі.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що визначення способу стягнення аліментів належить виключно одержувачу аліментів і не може суд з власної ініціативи чи за клопотанням відповідача переходити до зміни способу стягнення аліментів у інший спосіб ніж той, який просить визначити одержувач аліментів.

При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров»я та добровільно надає кошти на утримання дитини, крім того, судом враховано те, що позивачем не надано суду доказів, що відповідач має достатній заробіток (дохід), що дало б суду підстави задоволити позов у повному обсязі, тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає доцільним стягнути аліменти із відповідача на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його зробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст. 41СК України) стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо часу з якого необхідно стягувати аліменти, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак не одержала їх у зв»язку з його ухиленням від їх сплати.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернулася до суду із позовом 29 листопада 2018 року (день подачі позову до суду) та до цього часу будь-яких дій щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини не вживала.

Отже вимога позивача, про стягнення аліментів з 01 вересня 2019 року є необґрунтованою, а аліменти з відповідача слід стягувати з моменту подачі позову, тобто з 29 листопада 2018 року.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, сплачений нею судовий збір в розмір 704 ( сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4( ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки від його зробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4( ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмір 704 ( сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_2: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2

Відповідач - ОСОБА_4: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1

Суддя Н.Г. Кучина