РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

02 квітня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.,

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_4 з наступною вимогою: визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а".

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 27.11.2018.

22.11.2018 позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

27.11.2018 в зв'язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання було відкладено.

11.01.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з новою позовною заявою до ОСОБА_4 з вимогою визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташовано за адресою: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а".

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що в період шлюбу, за спільні кошти позивачів був збудований житловий будинок, який розташовано за адресою: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а", на який право власності зареєстровано на ОСОБА_1

В будинку зареєстрований їхній син ОСОБА_4, який мешкав в будинку до 2006 року. В 2006 році ОСОБА_4 виїхав до м. Харкова де проживає з ОСОБА_5, від шлюбу з якою у них троє малолітніх дітей. Відповідач приховує своє місце проживання.

Вони неодноразово зверталися до відповідача з проханням в добровільному порядку вирішити питання щодо його зняття з реєстрації в будинку, на що він відмовляє незважаючи на те, що фактично не мешкає в ньому з 2006 року.

З 2018 року вони не мають можливості оформити субсидію. Їм роз'яснено що вони не мають права на субсидію, оскільки в їхньому будинку зареєстрований відповідач, в зв'язку з чим вони повинні надати довідку про його доходи та доходи його дружини, а при відсутності цих довідок субсидію надано не буде (а. с. 31-33).

11.01.2019 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву, у якому викладаються заперечення проти позову та відкладено розгляд справи.

11.01.2019 та 13.02.2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила провести підготовче засідання за її відсутності та призначити справу до судового розгляду.

11.01.2019 позивач ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила провести підготовче засідання за її відсутності та призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті на 12.03.2019.

12.03.2019 в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, та судовий розгляд відкладено в зв'язку з першим нез'явленням на судовий розгляд справи по суті відповідача.

02.04.2019 під час судового розгляду позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4, який повідомлявся про час і місце судового розгляду рекомендованими листами, направленими йому судом (а. с. 21, 27, 53, 61), а також через оголошення на офіційному Веб-сайті Судової влади України (а. с. 17, 26, 47, 51, 60), про причини повторної неявки не повідомив, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач та представник позивача.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, а також докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі доказів, досліджених під час судового розгляду, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Спірним є право користування відповідача ОСОБА_4 житловим приміщенням у виді будинку № 2-а по площі Покровській в с. Лиман Зміївського району Харківської області, власником якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.12.2010, виданого виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області на підставі рішення № 99 від 23.11.2010, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Зміївське бюро технічної інвентаризації, номер запасу: 1631 в книзі: 12 (а. с. 8, 9).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.1973, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_4 І-ВЛ №324242 (а. с. 36).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4432 вбачається, що позивач ОСОБА_1 хворіє на гостре порушення мозкового кровообігу в басейні лівої середньо-мозкової артерії з правобічним помірним геміпарезом, дисциркуляторна гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. з астенічним, лікворно-гіперетнзивним, вестибуло-атактичним синдромами. Гіпертонічна хвороба П ст. ІХС, дифузний кардіосклероз, фібріллізація передсердій постійна форма (а. с. 290).

Згідно пенсійних посвідчень № НОМЕР_1 та 142396 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є пенсіонерами за віком (а. с. 37).

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_4 у спірному житловому будинку підтверджується відомостями довідок Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області №464 від 06.08.2018 та № 02-19/982 від 24.10.2018 (а. с. 10, 15).

З акта обстеження, складеного 07.08.2018 депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_8, в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, вбачається, що згідно будинкової книги ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, площа Покровська, буд. 2 "а", але зі слів свідків не проживає з 2006 року і по даний час, проживає за межами Харківської області (а. с. 7).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні надали показання про відомі їм обставини відсутності відповідача ОСОБА_4 з 2006 року у будинку своїх батьків, чим підтвердили відомості вказаного вище акта обстеження домоволодіння.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Позивачами надані докази того, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в належному їм житловому приміщенні, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власниками житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням.

Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки позивачі у позовній заяві не вимагали відшкодування за рахунок відповідача судових витрат по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалося.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а".

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а", реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Позивач - ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а", реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: 63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, площа Покровська, буд. 2 "а.

Повне рішення складено 05.04.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко