Провадження № 2/641/422/2019 Справа № 641/4514/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 Тараш до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в якому зазначає, що 18.07.2014 року він надав відповідачу у позику гроші в розмірі 11883 дол США та 18400,00 грн., про що було складено розписку , згідно якої відповідач зобовязався повернути гроші до 01.08.2014 року. У зазначений термін відповідач борг не повернув. На підставі чого позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 688672,93 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від10.10.2018 року заочне рішення від 13.12.2017 року по зазначеній цивільній справі було скасовано, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того у встановленому законом порядку та строки від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він вказує, що надана позивачем до позовної заяви розписка, яка датована 18.07^2014 р. і написана від імені відповідача, однозначно підтверджує факт отримання відповідачем не грошових коштів, а саме отримання в борг товару «секонд хенд» (одежа, взуття) на суму 11883,8 доларів США, а також отримання нею шуб на базі «Рудуга» на суму 18400 грн., які вона зобовязується повернути в період з 01.07.2014 по 01.08.2014 р. Таким чином , позивач як позикодавець має право вимагати повернення саме речей, які він надав у позику, а не грошових коштів, яких він відповідачу фактично не передавав.

Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., а також встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що 18.07.2014 року між ОСОБА_3 ОСОБА_4 Тараш та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого, відповідач взяла в борг товар «секонд хенд» (одежа, взуття) на суму 11883,8 доларів США, а також отримала шуби на базі «Рудуга» на суму 18400 грн., які вона зобовязалась повернути в період з 01.07.2014 по 01.08.2014 р.

ВСУ в постановах від 18.09.2013 та 2.07.2014 виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною і ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, у звязку з тим, що позивач як позикодавець має право вимагати повернення саме речей, які він надав у позику, а не грошових коштів, яких він відповідачу фактично не передавав, позовні вимоги ОСОБА_3 ОСОБА_4 Тараш про стягнення боргу у розмірі 373 279, 17 грн, задоволенню не підлягають.

Судові витрати стягненню з відповідача не підлягають, оскільки у позові відмовлено у повному обсязі, що відповідає положенням п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 283 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ОСОБА_4 Тараш про стягнення боргу відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_3 ОСОБА_4 Тараш, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя: ОСОБА_5