КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2447/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Марфіної Н.В. 26 жовтня 2018 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У вересні 2018 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 112675,84 грн. заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 25 листопада 2013 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній погодився, що ця заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно із цим договором позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно із доводами позовної заяви позичальник отримав 1000 грн., при цьому кредитний ліміт може змінюватися за ініціативою банку.

У зв"язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов"язань станом на 04 червня 2018 року заборгованість складає 112675,84 грн., що складається з:

- 5159,64 грн. заборгованості за кредитом;

- 107516,20 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 25 листопада 2013 року по 03 березня 2018 року.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволені частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 5159,64 грн. заборгованості за кредитом та 887,65 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено скасувати та ухвалити в цій частині рішення про задоволення цих вимог.

Посилається на те, що відповідач заперечень проти позовну не надав, розмір заборгованості по відсоткам банком наведено у відповідному розрахунку і, якщо суд з ними не згоден, то суд мав навести власні розрахунки (посилається на постанову Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №755/7704/15-ц), проте суд вирішив стягнути відсотки, що були нараховані станом на 31 серпня 2014 року у сумі 887,65 грн.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів , на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банком поступово підвищувалась процентна ставка, але відповідно до умов договору ставка підвищується для витрат, які були вчинені з відповідних дат. Оскільки судом не установлено здійснення позичальником витрат з 01 вересня 2014 року, то суд уважав безпідставним підвищення процентної ставки.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов"язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст.634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст.207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Оформлення договірних відносин, у разі виконання спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт АТ "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сторінці банку в мережі Інтернет та можуть змінюватися, проте клієнт зобов"язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

Підставою позову є невиконання кредитних зобов"язань, що пов"язані із видачею кредитних коштів.

З матеріалів справи убачається, що 25 листопада 2011 року ОСОБА_2 у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, заповнив інформацію про персональні та контактні дані, а також поставила свій підпис у розділі "виявляю бажання оформити на своє ім"я". Зазначений розділ передбачає проставляння відміток навпроти запропонованого виду карток (картка кредитка "Універсальна", пенсійна картка, картка GOLD, зарплатний пакет, ідентифікація з паспортом, послуга накопичення "Копилка"), а також суму бажаного кредитного ліміту на карту "Універсальна"/GOLD. Проте жодних відміток зазначений розділ не містить. Не міститься і відмітки навпроти поля "Пам"ятку клієнта, що містить, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування отримав та ознайомився з її змістом під підпис".

При пред"явленні позову банком наданий витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", у яких містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт:

- Універсальна, 30 днів пільгового періоду;

- Універсальна, 55 днів пільгового періоду;

- Універсальна Contract;

- Універсальна GOLD.

При цьому, для карток "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та "Універсальна Contract" процентна ставка для всього періоду кредитування вказана як незмінна, а для інших карток процентна ставка підвищується у чітко вказані дати.

Використання даних наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв"язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та виходячи з чого має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Проте Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити конкретні умови, на яких укладено договір, зокрема, встановити, яка процента ставка мала б відповідати правовідносинам сторін.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє як доказ дані Довідки про зміну умов кредитування клієнта ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Згідно із змісту цієї довідки, вона стосується картрахунку НОМЕР_1 від 14 січня 2014 року "Універсальна GOLD180+", проте із Анкети-заяви не убачається видача такої кредитної картки та наданий витяг з тарифів також не містить необхідної інформації. Окрім того Анкета-заява підписана 25 листопада 2013 року, а наведений картрахунок діє з 14 січня 2014 року та, починаючи з цієї дати, наведений розрахунок заборгованості, логічне пояснення співвідношення між Анкетою-заявою та наведеним картрахунком - відсутнє.

Окрім того, за загальним правилом документ має юридичну силу, якщо є можливим установити джерело його походження та засвідчення правильності наведеної у ньому інформації підписом уповноваженої на те особи.

Довідка є документом інформативного характеру, проте вона не містить необхідних реквізитів, які б наділяли її юридично значимою силою, зокрема відступній підпис уповноваженої особи, що її склала, відтак вона не є належним та допустимим доказом і до уваги судом апеляційної інстанції не приймається (статті 79, 95 ЦПК України).

Отже правильним є висновок першої інстанції щодо не підтвердження належними та допустимими доказами розрахунку заборгованості за процентами, що наданий позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не спростовано наданий банком розрахунок заборгованості, відхиляються колегією суддів, оскільки надання заперечень щодо позовних вимог є правом відповідача, та їх відсутність не звільняє позивача від обов"язку доведення перед судом обґрунтованості заявлених вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №755/7704/15-ц), відхиляються колегією суддів, оскільки обставини справи не є тотожними. Зокрема, у цій справі в Анкеті-заяві не позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, що унеможливлює визначення умов кредитування, а відтак і перевірку розрахунку заборгованості.

Оскільки позивачем оскаржується рішення суду в частині вимог про стягнення процентів, щодо яких судом першої інстанції відмовлено у стягненні, колегія суддів, з огляду на положення ст.367 ЦПК України, не переглядає рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення, а заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова