Справа № 487/2643/19
Провадження № 6/487/87/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Притуляк І.О., при секретарі судового засідання Янковець Г.А., розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду подання Заступника начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 Чічікоєвича за межі України до виконання зобов'язання за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2019 року заступник начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 Чічікоєвича, у праві виїзду за межі України, а також при перетині кордону тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя без вилучення паспортного документа, до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням згідно із виконавчим листом № 1419/78/2012 виданого 29.04.2013 року Новоодеським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 Чічікоєвича та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 163653,30 грн. та по 585,51 грн. судових витрат з кожного.

Подання мотивував тим, що 27.11.2018 року ним було винесено Постанову про прийняття виконавчого провадження №57532473 до виконання та виклик державного виконавця, які 27.11.2018 року за вих. №48234/14.23-36/1 були направлені ОСОБА_2 Чічікоєвича рекомендованою кореспонденцією (адреса: АДРЕСА_1) та повернулись до Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області за закінченням терміну зберігання поштового відправлення. Відповідно до відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області боржник в Миколаївській області не значиться. Окрім того, за результатами виходу державного виконавця на місце було встановлено, що боржник за даною адресою не проживає, про що було складено відповідний Акт. Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано, не зважаючи на те, що державним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання. Вказані обставини послужили підставою для звернення до суду з відповідним поданням.

У судовому засіданні заступник начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 вимоги заявлені в поданні підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши подання,додані до нього матеріали та матеріли виконавчого провадження №57532473, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській обл. перебуває виконавче провадження №57532473 з виконання виконавчого листа № 1419/78/2012 виданого 29.04.2013 року Новоодеським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 Чічікоєвича та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 163653,30 грн. та по 585,51 грн. судових витрат з кожного.

Так, 05.11.2018 року старшим державним виконавцем Бабенко Є.М. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №57532473 та направлено її за вих. №4485614.23-36/4 сторонам виконавчого провадження. Однак, доказів на підтвердження факту одержання боржником даної постанови, державним виконавцем не надано.

27.11.2018 року заступником начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було винесено Постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання та виклик державного виконавця, які були направлені ОСОБА_2 Чічікоєвича рекомендованою кореспонденцією зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (вих. №48234/14.23-36/1) за адресою АДРЕСА_1. Дане поштове відправлення повернулося до відправника за закінченням тер терміну зберігання 04.01.2019 року, про що свідчить наявні в матеріалах справи копія конверту зі зворотнім повідомленням та витяг з реєстру відправлень «Укрпошта».

Відповідно до відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, боржник в Миколаївській області не значиться.

З метою проведення виконавчих дій та встановлення майнового стану боржника, а також майна за рахунок якого можливо було б виконати рішення суду, державним виконавцем було вжито наступних заходів: винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16.12.2014 року, постанову від 26.12.2018 року про арешт коштів боржника.

Державним виконавцем були здійснено запит до Управління ДМС України в Миколаївській області. Згідно Відповіді від 19.12.2018 року, за вих. №4801.3.1-19092/48.3-18, ОСОБА_2 Чічікоєвича значить документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ER №575573 від 29.04.2014 року.

Окрім того, у відповідь на запит державного виконавця Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було надано інформацію про перетин боржником кордону у напрямку виїзд «Київ Тібілісі» 21.03.2018 року.

За запитами державного виконавця до Головного управління Держпродспоживслужби України в Миколаївській області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та виявлено, що за боржником не зареєстровано земельних ділянок та сільськогосподарської техніки.

У відповідь на направлені державним виконавцем запити до банківських установ встановлено, що у боржника наявні банківські рахунки у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк».

Державним виконавцем здійснювався вихід за останнім відомим місцем проживання боржника, проте потрапити до помешкання не було можливим, про що винесено відповідний Акт від 13.12.2018 року.

01.04.2019 року за вих. № 13160/14.23.-36/1 державним виконавцем було направлено на адресу ОСОБА_2 Чічікоєвичарекомендованим листом повідомлення про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у її праві виїзду за межі України до виконання зобовязання по рішенню. (Квитанція №9223 від 01.04.2019 року).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України,цим Законом,іншими законами та нормативно-правовими актами,прийнятими відповідно до цього Закону,а також рішеннями,які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.19 ч.3ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 Цивільного кодексу України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України". Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених вимог законодавства, саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Проте, належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_2 Чічікоєвича має намір ухилятись або ухиляється від виконання судових рішень шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з'являється на виклики приватного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків, суду не надано.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні, що не перешкоджає виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Державним виконавцем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду або перешкоджання у його виконанні.

Доводи наведені в поданні, в тому числі відсутність боржника за місцем проживання (реєстрації), неявка на виклик державного виконавця, за відсутності доказів вручення виклику, не може бути розцінено як ухилення від виконання рішення суду в сенсі умисної протиправної поведінки боржника.

Сама по собі наявність зобовязання по виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, чи постанови компетентних органів, без встановлення причин їх не виконання, ще не свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобовязання.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення. Державним виконавцем не була перевірена можливість виконання рішення у інший, передбачений законом спосіб. Так, зокрема, в матеріалах справи відсутні дані про те, що виходом за місцем реєстрації чи проживання боржника було встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення, примусове проникнення до житла боржника в порядку, визначеному законом, не здійснювалось.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 263, 268, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Заступника начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 Чічікоєвича за межі України до виконання зобов'язання за рішенням суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повне судове рішення складено 08.04.2019 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк