Справа № 127/6564/19
Провадження № 2-о/127/175/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

за участю присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_3 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи безвісно відсутньою, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Заява мотивована тим, що з 1984 року заявник проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, буд.ЗЗ, кв.140. Разом з нею проживали: донька: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт серії АА №395480 виданий 03 червня 2003 року Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області; донька: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії АА №744228 виданий 04 грудня 2007 року Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 1994 року, виданого згідно рішення ВМР №437 від 26 травня 1994 року, заявник та ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 14 жовтня 1992 року ОСОБА_6 була зареєстрована за вищевказаною адресою. В 2006 році ОСОБА_6 виїхала за межі України на заробітки. Як вона повідомляла вона планує поїхати в США. З того часу вона декілька разів телефонувала повідомляючи що доїхала до США однак у неї проблеми з тим, щоб там залишитись тому вона мабуть повернеться. Останній раз вона телефонувала наприкінці 2017 року. При цьому повідомила, що їде з США так як не може там більше проживати та повертається додому. Ми тривалий час чекали її, однак вона так і не приїхала та перестала виходити на звязок. З того часу нам нічого невідомо щодо місця її перебування. Заявнику вже 81 рік, вона отримую невелику пенсію і при цьому несе усі витрати по утриманню вказаної вище квартири, що підтверджується квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг. Оформити субсидію не має змоги так як в помешканні зареєстрована ОСОБА_6 Просить визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, безвісно відсутньою, починаючи з 01 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник та її представник адвокат ОСОБА_8 заяву підтримали, просили задовольнити.

Зацікавлені особи в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходь до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.05.1994року на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 по 1 /4 частині (а.с.11).

Згідно довідки про склад сімї від 25.10.2018 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_6, яка з 01.11.2006року не проживає) (а.с.10).

Відповідно до акту від 20.10.2018року у квартирі АДРЕСА_2 в даній квартирі проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_10 фактично не проживає ОСОБА_6 з 01.11.2006року (а.с.9).

Згідно довідки ВВП ГУНП у Вінницькій області №Ц-590/200/01-2019 року від 18.03.2019року ОСОБА_6 з 24.02.2019 року оголошена в розшук та розшукується Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області як безвісно зникла особа.

В силу п. 3 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

За положеннями статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Відповідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Необхідність визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім заявник повязує з неможливістю отримання субсидії для утримання спільного майна.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Частиною другою статті 43 ЦК України визначено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання заявника на те, що ОСОБА_6 не проживає за місцем реєстрації, а перебуває в Сполучених Штатах Америки по невідомій їй адресі та про оголошення її в розшук по Вінницькій області з 24.02.2019року не є безумовною підставою для визнання ОСОБА_6 безвісно відсутньою. Оскільки заявником не надано належних та достатніх доказів, які б вказували на те, що останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 є саме АДРЕСА_3, як і не здобуто доказів того, що місцеперебування останнього невідоме та не надано доказів, що ОСОБА_6 виїжджала чи проживала в США. Фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не дає суду підстав для визнання фізичної особи безвісно відсутньою, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 306 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи безвісно відсутньою - відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 10.04.2019року.

ОСОБА_3, АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_2.

ОСОБА_4, АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_3.

ОСОБА_5, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_4.

Суддя:

Присяжні: