Справа № 146/1349/18
Провадження № 22-ц/801/605/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуСправа № 146/1349/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та виплату коштів за вимушений прогул,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Скаковської І. В., дата складання повного тексту рішення 15 січня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до Вапнярської колійної машинної станції, виробничого підрозділу служби колії регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Позов обґрунтовано тим, що 19 травня 2006 року наказом № 56/ОС позивача було звільнено з Вапнярської колійно машинної станції з зазначенням причини звільнення - «закінчення опалювального сезону, не проходження медичної комісії на запропоновану посаду монтера колії».

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2006 року позивачу відмовлено в поновленні на роботі та запропоновано відповідачеві змінити формулювання звільнення, оскільки формулювання зазначене в наказі не відповідає чинному законодавству.

04 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до керівника Вапнярської машинної станції, в якій просив внести зміни в трудову книжку, оскільки запис в ній не відповідає чинному законодавству та долучив до вказаної заяви саму трудову книжку.

03 жовтня 2017 року позивач знову звернувся з заявою до керівника КМС-128 станції Вапнярка, де зазначив, що трудова книжка знаходиться на підприємстві, а без неї він не має можливості влаштуватися на роботу.

Однак, не отримавши відповіді, 22 червня 218 року ОСОБА_3 в черговий раз звернувся з заявою до керівника КМС-128 станції Вапнярка, в якій просив повернути йому трудову книжку з відповідними записами в ній.

09 серпня 2018 року на вказану заяву надійшла відповідь, відповідно до якої позивачу запропоновано звернутися у відділ кадрів Вапнярської КМС для ознайомлення з наказом про зміну формулювання причини звільнення та отримання трудової книжки з внесеними змінами.

Наказом № ВКСМ від 09 серпня 2018 року визначено, що причиною звільнення ОСОБА_3 вважати звільнення із закінченням строку трудового договору згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Не погоджуючись із вказаним наказом, ОСОБА_3 просив :

1.скасувати наказ № ВКСМ 01.02/192 від 09 серпня 2018 року як незаконний;

2.поновити його на роботі;

3.зобовязати Вапнярську КМС, виробничий підрозділ служби колії регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виплатити йому кошти за вимушений прогул.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати залишено за позивачем ОСОБА_3.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2006 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 відмовлено у поновленні строку звернення до суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог та змінено формулювання його звільнення з роботи. Визначено підставою звільнення рахувати п. 2 ст. 36 КЗпП України, тобто закінчення строку договору та за п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмовити від продовження роботи у звязку зі зміною істотних умов праці.

При цьому, суд встановив, що звільнення ОСОБА_3 відбулося законним шляхом, оскільки строк дії трудового договору закінчився по закінченню опалювального сезону. Також суд вказав, що надання ОСОБА_3 чергової відпуски, інших днів відпочинку, чинність строкового трудового договору була продовжена до 19 травня 2006 року, при цьому зазначивши, що в наказі має бути інше формулювання звільнення позивача, а саме п. 2 ст. 36 КЗпП України та п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Суд вказав, що твердження позивача, про те, що строк трудового договору не закінчився, так як він був звільнений після опалювального сезону, а тому у відповідності до статті 36 КЗпП України договір вважається продовженим на невизначений строк є безпідставним, оскільки в рішенні Томашпільського районного суду від 15 грудня 2006 року вказано, що за рахунок надання ОСОБА_3 чергової відпустки, інших днів відпочинку, чинність строкового трудового договору була продовжена до 19 травня 2006 року.

Отже враховуючи те, що питання щодо звільнення позивача вже вирішувалося судом, в оскаржуваному наказі лише змінене формулювання звільнення, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивач не заключав з відповідачем строкового трудового договору, а тому він не може бути звільнений на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України. Відповідач не пояснив, чому позивача звільнено на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, а не на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України. Суд не звернув увагу на те, що рішенням Томашпільського районного суду від 15 грудня 2006 року позивачу відмовлено в поновленні на роботі через пропуск строку предявлення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії трудової книжки позивача та копії наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) 19 травня 2006 року ОСОБА_3 було звільнено з посади машиніста котельної установки третього розряду у звязку з закінченням опалювального сезону; не проходження медичної комісії на запропоновану посаду монтера колії, наказ № 56/ОС від 19 травня 2006 року /а. с. 7-8/.

З оглянутої цивільної справи № 2-580/0024 вбачається, що не погодившись з таким наказом в липні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Вапнярської колійно машинної станції 128 Одеської залізниці про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2006 року ОСОБА_3 відмовлено у поновленні строку звернення до суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог та змінено формулювання його звільнення з роботи. Визначено підставою звільнення рахувати п. 2 ст. 36 КЗпП України, тобто закінчення строку договору та за п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмовити від продовження роботи у звязку зі зміною істотних умов праці. Дане рішення апеляційною та касаційною інстанціями залишено без змін.

Після чергових звернень ОСОБА_3 до начальника КМС-128 станції Вапнярка про зміну формулювання звільнення, а саме 04 липня 2017 року, 03 жовтня 2017 року, 22 червня 2018 року, було видано наказ № ВКМС 01.02/ 192 від 9 серпня 2018 року про зміну формулювання причин звільнення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2006 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Визначено підставою звільнення рахувати п. 2 ст. 36 КЗпП України, тобто закінчення строку договору та за п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмовити від продовження роботи у звязку зі зміною істотних умов праці, а тому позовні вимоги про поновлення на роботі та зобовязання відповідача виплатити йому кошти за вимушений прогул є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погоджується також з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для скасування наказу № ВКСМ 01.02/192 від 09 серпня 2018 року, оскільки відповідачем враховано висновки викладені в рішенні Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2006 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. С. Панасюк

ОСОБА_4 Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.