ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2037/19 Справа № 199/1692/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в інтересах дитини ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2018 року

по справі за позовом Органу опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року Орган опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на обліку управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради перебуває дитина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах.

Мати дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є такою, що ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків. Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Мати дитини, ОСОБА_2 належним чином не виконує свої батьківські обов»язки: дитина не відвідує школу, жибракує, просить у людей кошти на проїзд.

На підставі клопотання КЗО «Середня загальноосвітня школа № 133» ДМР від 12.12.2016 року за № 797, в якому повідомлялось про ухилення від належного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2, взята на первинний облік управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради малолітня дитина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

У клопотанні зазначалось, що на той час - учень 6-А класу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, часто не відвідує школу і за поясненнями матері або довідки від лікаря - з причини хвороби. В той час, за свідченнями однокласників ОСОБА_1 багаторазово бачили гуляючим на вулиці та в центрі міста. При цьому, не маючи грошей, дитина просила водіїв підвезти його безкоштовно.

В свою чергу, мати - ОСОБА_2 була замічена в проханні грошей у малознайомих людей. ОСОБА_2 не працює і заборгувала школі за 2015-2016 р. кошти за харчування ОСОБА_1. За характеристикою родини, підготовленою КЗО «Середня загальноосвітня школа № 133» ДМР (вих. № 436 від 06.04.2017) сім'я є з невисоким матеріальним достатком, зокрема через те, що мати не працює.

За інформацією Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (вих. № 3/5-147 від 06.06.2017) родина дитини зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і складається з трьох осіб, а саме: ОКН - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н; бабуся ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітня дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Наказом від 14 березня 2017 року № 24 управління - служба у справах дітей АНД районної у місті Дніпропетровськ рада взяла на облік ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за даними Управління праці та соціального захисту населення АНД районної у місті Дніпропетровськ ради (вих. № 259 від 17.01.2017) перебуває на обліку в управлінні, має статус одинокої матері і отримує допомогу розмірі 1689,00 грн.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради листом від 15.12.2017 № 5435/14.1-10 підтвердив наявність актового запису про народження № 894 від 03.08.2005 року на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та факт внесення відомостей про батьків відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

За інформацією відділу поліції АНД відділення поліції Дніпровського Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вих № 451/973 від 09.03.2017), відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП та відповідач попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Також - поліцією проводилися з матір'ю та малолітнім сином профілактичні бесіди, коли це вдавалося зробити при виході за місцем проживання.

Листом від 14.02.2017 року № 45.1./615 відділ поліції повідомив, що при неодноразовому відвідуванні місця мешкання дитини, двері ніхто не відчиняв, тому притягнути до відповідальності матір ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не є можливим.

Листом від 24.04.2017 року за № 45.1/1906, який адресований управлінню - службі у справах дітей АНД районної у місті Дніпропетровськ ради повідомлено про неодноразові виходи співробітників СЮП АНД ВП за місцем проживання даної сім'ї та притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184КУпАП України.

Разом з цим, протягом поточного року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, працівниками ювенальної превенції поліції складено 2 адміністративні протоколи за фактами ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Також здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, за місцем мешкання родини ОСОБА_2, однак двері квартири ніхто не відчинив, на запрошення з'явитися до АНД ВП або зв'язатися з працівниками поліції за залишеними номерами телефонів ніхто не відреагував.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово попереджено про відповідальність за виховання та навчання малолітньої дитини. Матері та ОСОБА_1 було доведено про необхідність щоденного відвідування дитиною навчального закладу та наполегливо рекомендовано відвідувати консультації психолога в центрі соціальних служб. Однак, мати не прислухалась до настанов фахівців і повідомила, що ОСОБА_1 школу не відвідує і на консультацію психолога іти відмовляється.

В свою чергу, адміністрація Комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» ДОЗ ДМР в листі від 11.01.2017 за № 36, повідомила, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спостерігається в амбулаторії ЗПСМ №5 КЗ «ДЦПМСД №9 » з народження та знаходиться на диспансерному обліку у лікаря кардіолога з приводу ДЗ: додаткова хорда лівого шлуночка, фізичний та психічний розвиток дитини відповідає віку.

За характеристикою, наданою КЗО «Середня загальноосвітня школа № 133» ДМР - додаток 16, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в школі з п'ятого класу і за цей час зарекомендував себе недисциплінованим учнем, що часто запізнюється на навчання і схильний до пропусків уроків. З листопада 2016 року зовсім не відвідує школу без поважної причини.

За інформацією від 01.02.2018 класного керівника КЗО «Середня загальноосвітня школа № 133» ДМР, щодо проведеної роботи: учень 7-А класу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в школі з 5 класу. У 5 класі особливих питань з даним учнем не було, але починаючи з 6 класу він перестав ходити до школи, тому що мати не впливала на нього. Класний керівник самостійно або з соціальним педагогом неодноразово відвідувала учня дома рано вранці до уроків, але він не реагував. Мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не могла та не хотіла сина вмовити йти до школи і іноді підходила до учителів; брала завдання, але учень рідко з'являвся у школі.

В 7 класі він був на початку занять у вересні місяці, обіцяв ходити до школи, але згодом перестав її відвідувати. Декілька разів був замічений в ТЦ «Караван», де він грав в мобільні телефони. На запитання класного керівника про те, чому він не в школі, відповів, що зовсім не хоче навчатись. На неодноразові телефонні дзвінки про відсутність сина в школі, мати відповідала, що скоро буде. В цьому навчальному році мати ні разу не була на батьківських зборах, вона та бабуся не мають впливу на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

У наданих управлінню - службі у справах дітей Амур- Нижньодніпровської районної у місті ради поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що її син - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 має часті прогули в школі - у зв'язку з частими непорозуміннями і конфліктними ситуаціями з дітьми.

У результаті за І семестр 2017/2018 навчального року ОСОБА_1 не атестований з усіх навчальних предметів.

Враховуючи викладене, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н, відносно її сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь особи, яка буде виконувати обов'язки опікуна, а також накласти заборони на відчуження житла та майна за адресою: АДРЕСА_1, право користування яким належить дитині ОСОБА_1, 1 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом першої інстанції установлено, що наказом від 14 березня 2017 року № 24 управління - служба у справах дітей АНД районної у місті Дніпропетровськ рада взяла на облік ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради листом від 15.12.2017 № 5435/14.1-10 підтвердив наявність актового запису про народження № 894 від 03.08.2005 року на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та факт внесення відомостей про батьків відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

На підставі клопотання КЗО «Середня загальноосвітня школа № 133» ДМР від 12.12.2016 року за № 797, в якому повідомлялось про ухилення від належного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2, взята на первинний облік управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради малолітня дитина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

У клопотанні зазначалось, що на той час - учень 6-А класу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, часто не відвідує школу і за поясненнями матері або довідки від лікаря - з причини хвороби. В той час, за свідченнями однокласників ОСОБА_1 багаторазово бачили гуляючим на вулиці та в центрі міста. При цьому, не маючи грошей, дитина просила водіїв підвезти його безкоштовно.

В свою чергу, мати - ОСОБА_2 була замічена в проханні грошей у малознайомих людей. Сама, як відомо, не працює і заборгувала за харчування ОСОБА_1 кошти школі за 2015-2016 р.

За характеристикою родини, підготовленою КЗО «Середня загальноосвітня школа № 133» ДМР (вих. № 436 від 06.04.2017) сім'я є з невисоким матеріальним достатком, зокрема через те, що мати не працює.

За інформацією Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (вих. № 3/5-147 від 06.06.2017) родина дитини зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і складається з трьох осіб, а саме: ОКН - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н; бабуся ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітня дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов'язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Колегія суддів погоджується із критичною оцінкою суду першої інстанціх щодо висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її сина ОСОБА_1, оскільки при складанні висновку не були з'ясовані належним чином усі суттєві обставини та вказаний висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітнього ОСОБА_1

Крім того, висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її сина ОСОБА_1 має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачки щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Також, позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Крім того, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не було доведено підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

05.03.2019 року у судовому засіданні судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання представника Органу опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради щодо допиту ОСОБА_1, проте, апелянтом не було проведено дій щодо розшуку дитини та не надано належних доказів щодо його стану.

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд першої інстації правильного дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1, не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків. Сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачки змінити ставлення до виховання дитини, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у її вихованні.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог ст.ст. 263, 264 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в інтересах дитини ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко