Справа № 713/2019/18
Провадження №2/713/51/19
РІШЕННЯ

іменем України

29.03.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю. за участі секретаря Матейчук Л.Ю., за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» про поновлення на роботі , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» про поновлення на роботі.

В позові вказує, що 28 вересня 2018 року її незаконно звільнено з роботи по п.6 ст. 36 КЗпП України, за відмовою працівника від проведення роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці.

Посилається на те, що не була завчасно попереджена про зміну істотних умов праці. Змін організації виробництва і праці також не відбулося. Тому, діями керівництва Комунального некомерційного підприємства "Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги" порушено гарантоване їй конституцією право на працю. Оскільки на підприємстві не змінено організацію виробництва та праці, звільнення є незаконним, що порушує гарантоване Конституцією України право.

Просить визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного її звільнення за п.6 ст. 36 КЗпП України. Зобов'язати відповідача, з дня набрання рішення суду законної сили поновити на роботу ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав посилався на обставини зазначені в письмовому запереченні.

Суд, заслухавши доводи представників сторін , дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтями 263, 264 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами трудового законодавства, а саме Кодексом законів про працю України.

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів"(далі Постанова № 9 від 06.11.1992 року) розяснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Судом встановлено, що згідно рішення №28-21/18 позачергової двадцять першої сесії VII скликання Вижницької районної ради від 29 березня 2018 року «Про реорганізацію комунального закладу Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» шляхом перетворення в комунальне (некомерційне ) підприємство», яким вирішено реорганізувати комунальний заклад Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» шляхом перетворення в комунальне (некомерційне ) підприємство «Берегометський центр первинної медико санітарної допомоги. Головному лікарю комунального закладу Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» (голові комісії з припинення юридичної особи )ОСОБА_4 в порядку встановленому чинним законодавством України здійснити попередження працівників зазначених відокремлених підрозділів про про наступне вивільнення та вжити інші заходи організаційно- кадрового характеру, пов»язані з вивільненням /переведенням до іншого підприємства цих працівників, а також припинення діяльності відокремлених підрозділів (в т.ч. повідомлення відповідного державного(органу про ліквідацію підрозділів тощо).

Згідно наказу №39 від 06.04.2018 року комунального закладу Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» реорганізовано комунальний заклад Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» шляхом перетворення в комунальне (некомерційне ) підприємство «Берегометський центр первинної медико санітарної допомоги.

10 квітня 2018 року працівників Комунальний заклад Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» повідомлено про реорганізацію КЗ Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» під підпис в тому числі і позивача.

Рішення за №53-23/18 двадцять третьої сесії VII скликання Вижницької районної ради від 20 червня 2018 року «Про вирішення окремих питань, пов»язаних з реорганізацією комунального закладу Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» шляхом перетворення в комунальне (некомерційне ) підприємство затверджено передавальний акт КУ Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги», що реорганізується шляхом перетворення в «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Вижницької районної ради, утворено та визначено розмір статутного капіталу , затверджено статут, структуру та штатну чисельність.

Наказом головного лікаря КЗ Вижницької районної ради «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» №59 від 26.06.2018 року ОСОБА_4 скорочено чисельність і штат працівників . Також інспектора з кадрів зобовязано не пізніше ніж за 2 місяці попередити працівників центру про можливе вивільнення та запропонувати переведення за їх згодою на вакантні посади У разі відмови від переведення або браку посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п.1 ст.40 КЗпП за попереднім погодження профспілкового комітету.

Згідно подання головного лікаря ОСОБА_4 голові ЧОО профспілки працівників охорони здоровя ОСОБА_5 від 26.06.2018 року просить розглянути подання в установленому порядку на засіданні профспілкового комітету та дати згоду на звільнення таких працівників за скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП ,ОСОБА_3, завідувача Берегометської АЗ ПСМ, ОСОБА_6- бухгалтера.

Листом голови ЧОО профспілки працівників охорони здоров»я ОСОБА_5 від 01.08.2018 року роз»яснино головному лікарю , що для розірвання трудового договору з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 їй необхідно направити подання профспілковому комітету Берегометського центу ПМСД для отримання попередньої згоди профкому. Крім того для розірвання трудового договору з ОСОБА_8, необхідно звернутися з поданням до вищестоящого профспілкового органу обєднаного комітету працівників закладів охорони здоровя Вижницького району (голова комітету ОСОБА_9В.) .

Позивача 29 червня 2019 року повідомлено про заплановане скорочення штатних одиниць по КЗ Берегометський ЦПМСД» з 28.09.2018 року та запропоновано посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря, завідувача Берегометської амбулаторії ЗПСМ з 01.10.2018 року , однак згідно акту від 18 липня 2018 року ОСОБА_3 відмовилась отримувати та підписувати повідомлення.

18.07.2018 року ОСОБА_3 вручено повідомлення про заплановане звільнення та пропонування посади сімейного лікаря, завідувача Бергометською амбулаторією. Отримати це повідомлення позивач ОСОБА_3 відмовилася, мотивуючи це тим, що не погоджується на укладенні Декларацій про вибір сімейного лікаря, тобто не погоджується давати первинну медичну допомогу Вимагала залишити посаду завідувача Берегометською амбулаторією, яка звільнена від набору пацієнтів. Також було складено акт про відмову отримати та підписати повідомлення про заплановане звільнення.

Згідно штатного розпису КНП Берегометський ЦПМСД завідувача АЗПСМ посада не передбачена.

Згідно наказу Берегометської ШПМСД від 26.12.2013 року ОСОБА_3, завідувача Берегометської АЗПСМ направлено цикл спеціалізації практичних лікарів (терапевтів, педіатрів) за фахом «Загальна практика сімейна медицина в Буковинський державний медичний університет.

Згідно подання головного лікаря ОСОБА_4 голові районної профспілки працівників охорони здоров»я ОСОБА_10 від 30.08.2018 року просить розглянути подання в установленому порядку на засіданні профспілкового комітету та дати згоду на звільнення таких працівників за скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП ОСОБА_3, завідувача Берегометської АЗ ПСМ, ОСОБА_6- бухгалтера.

Згідно виписки №19 засідання обєднаного профспілкового комітету медичних працівників охорони здоров»я від 25.09.2019 року вирішено не дати згоду на звільнення ОСОБА_3 завідувача Берегометської АЗПСМ КНП «Берегометський ЦП МСД перейти з 01.10.2018 року на посаду сімейного лікаря завідуючого амбулаторією з укладенням декларації про вибір сімейного лікаря.

На підставі рішення обєднаного профспілкового комітету медичних працівників охорони здоровя від 25.09.2019 року ОСОБА_11 запропоновано посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря, завідувача Берегометської Амбулаторії ЗПСМ з 01.10.2018 року , однак позивач відмовилася підписати аркуш зі запропонованою посадою.

Наказом головного лікаря КНП «Берегометського ЦПМСД» ОСОБА_4 за № 17-(к) 1 від 26.09.2018 року ОСОБА_3 звільнено по ст.36 п6 КЗПП України за відмовою працівника від проходження роботи у звязку із зміною істотних умов праці з 28.09.2018 року .

Відповідно до ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Якщо працівник відмовився працювати в нових умовах та повідомив про це роботодавця письмово, роботодавець має право розірвати з ним трудовий договір на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України після закінчення двох місяців з моменту попередження. Якщо працівник не бажає працювати в нових умовах праці, роботодавець для звільнення через це повинен виконати ряд дій, а саме: отримати від працівника письмову заяву про те, що він дійсно не бажає продовжувати трудову діяльність після зміни істотних умов праці; видати наказ про припинення трудового договору, де вказати причину звільнення та дату звільнення; внести запис до трудової книжки працівника: «Звільнений у звязку з відмовою від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України»; провести остаточний розрахунок із працівником, а також виплатити вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Стаття 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Працівник вважається звільненим з роботи без законних підстав тоді, коли не доведено наявності обставин, за якими його звільнено, або коли не доведено вчинення ним дій, за які його звільнено, або коли за такі дії закон не передбачає можливості звільнення. Якщо власник або уповноважений ним орган порушив чинні правила щодо звільнення працівника з роботи, він підлягає поновленню на роботі. Особливо це стосується випадків, коли йдеться про звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Суд має перевірити, чи дотримано порядок звільнення працівника з мотивів, які послужили підставою для розірвання трудового договору, викладених власником або уповноваженим ним органом у наказі про звільнення.

Будь-які зміни умов трудового договору повинні відбуватися з дотриманням норм трудового законодавства та не порушувати прав працівників.

У звязку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Що ж потрібно розуміти під змінами в організації виробництва і праці на підприємстві? КЗпП України не розкриває поняття таких змін, не містить він і їхнього переліку. Однак Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» навів приклади можливих змін. Це раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, зокрема, перехід на бригадну форму організації праці і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо.

Отже, під змінами в організації виробництва і праці варто розуміти обєктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов. Змінами в організації виробництва і праці слід вважати також удосконалення систем заробітної праці, нормування праці, ліквідацію шкідливих робіт, раціоналізацію робочих місць після їх атестації тощо.

Про зміну істотних умов праці (системи та розміру оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення чи скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів та найменування посад тощо) працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці до їх введення. Таке повідомлення доводиться до відома працівника під підпис.

Але не завжди працівник погоджується працювати після зміни істотних умов праці, у такому разі він повинен зафіксувати своє рішення письмово.

Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обовязку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо порушення відповідачем трудового законодавства під час його звільнення на підставі пункту 6 ст. 36 КЗпП України, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, вказаних в позові, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення його на роботі. Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст. 117 КЗпП, ст.ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» про поновлення на роботі , - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 04 квітня 2019 року.

Суддя: А. Ю. Кириляк