ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 642/6533/17

провадження № 22-ц/818/1690/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - ПП «Мастер-АС»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПП «Мастер-АС» про розірвання договору та відшкодування збитків за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року, постановлене у порядку спрощеного провадження під головуванням судді Євтіфієва В.М., в залі суду в місті Харкові,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доОСОБА_2, третя особа: ПП «Мастер-АС» про розірвання договору та відшкодування збитків у сумі 28000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що після закінчення будівельних робіт, сторони повинні підписати акт приймання-передачі, а в даному випадку зазначений акт відсутній, тому робота не була виконана належним чином в передбачений договором строк. Відповідачем були порушені істотні умови договору. Крім того, судом справа розглянута за відсутності позивача та його законного представника, незважаючи на клопотання останнього про відкладення розгляду справи. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що не має підстав для розірвання договору, оскільки робота була виконана у відповідності до умов договору, при цьому норми діючого законодавства порушено не було.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 08 квітня 2017 року між ФО ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 6089 на виконання ремонтно-будівельних робіт, а саме на встановлення каркасу балкону та обшивку його металом (а.с. 6).

На виконання умов Договору, позивачем було сплачено суму 28 000 грн., яка розділена на оплату в два етапи: 1-й етап - передоплата у розмірі 70% від вартості матеріалів, що становило 21 600 грн. 2 - етап - кінцева оплата в розмірі 30% від вартості виконаних робіт - 6400 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язки по виконанню будівельних робіт приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до кошторису.

Робота виконана в повному обсязі 24 квітня 2017 року, що посвідчено особистими підписами сторін (а.с. 6 зворот.) .

04 вересня 2017 року ОСОБА_1 була подана до ФО ОСОБА_2 претензія, в якій він просив завершити ремонтно-будівельні роботи передбачені договором № 6089 від 08 квітня 2017 року, згідно будівельних норм та усунути недоліки у виконаній роботі або повернути сплачені кошти. (а.с. 7-11)

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що роботи за договором від 08 квітня 2017 року не виконані відповідачем належним чином, а саме: каркас балкону встановлений з порушенням будівельних норм, оскільки конструкція хитається, дах балкону не був обшитий залізом, через що він тече. Зазначає, що невиконані умови зазначеного договору є підставою для розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, а також договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ст. 837 ЦК України).

Згідно ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором.

Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 857 ЦК України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про захист прав споживачів" послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або інші документами (розрахунковий документ).

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема відповідно до частин 1, 3, 5 зазначеної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 615 ЦK України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦK України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існували відносини за договором підряду, що визнають обидві сторони.

Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З наявної у матеріалах справи копії договору підряду убачається, що на зворотному боці його містяться особисті примітки кожної із сторін договору про виконання умов договору в повному обсязі станом на 24 квітня 2017 року ( а.с.6 зворот.)

Належних та допустимих доказів того, що відповідачем не виконані умови договору від 08 квітня 2017 року позивачем суду не надано.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 робота не була до кінця виконана, каркас балкону встановлений з порушеннями будівельних норм, - не підтверджені належними доказами, оскільки в договорі, на другій сторінці, зазначено, що робота виконана в повному обсязі 24 квітня 2017 року.

Даних про те, що станом на 24 квітня 2017 року робота, передбачена договором, була виконана не повністю, матеріали справи не містять.

За відсутності належних доказів, посилання позивача на неякісний ремонт є лише припущенням.

При тому колегія суддів зауважує, що за час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем, інтереси якого представляв адвокат, не було заявлено жодного клопотання про витребування доказів, хоча для цього не було ніяких перешкод.

Висновок суду першої інстанції про те, що підстави для розірвання договору відсутні, -відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на те, що судом справа розглянута за відсутності позивача та його представника, незважаючи на клопотання останнього про відкладення розгляду справи, що позбавило його можливості надання доказів,- не приймається до уваги колегією суддів, виходячи з наступного.

Нормами цивільного-процесуального законодавства передбачені розумні строки розгляду справи.

Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Встановлено, що справа за вищевказаним позовом перебуває в провадженні суду з грудня 2017 року. У лютому 2018 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подана до суду заява про розгляд справи без участі позивача (а.с.33). 01 лютого 2018 року у справі ухвалено заочне рішення (а.с.37), яке за заявою відповідача було скасовано, справа призначена до судового розгляду в загальному порядку. Неодноразово розгляд справи за вищевказаним позовом відкладався на підставі клопотання представника позивача (а.с.81,85,89). При цьому сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, а також інших осіб, що беруть участь у справі, інших учасників процесу, поведінка органів державної влади, насамперед суду, характер процесу та його значення для заявника (справа «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004р. та інші).

Оцінюючи поведінку заявника, а також інших осіб, що беруть участь у розгляді справи…слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку.

Пункт 7 цієї постанови вказує, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382,383, 384 ПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук