Справа №295/2835/19
23.09.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Давиденко Я.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою 01.03.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за позовом в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 13.08.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.13)
Згідно протоколу огляду колісного транспортного засобу, транспортний засіб Hyunday Tucson н.з. НОМЕР_2 отримав такі пошкодження: деформація кришки капота в передній лівій частині, деформація обшивки переднього бампера та зміщення в лівій частині, потертості та подряпини хромованого покриття решітки радіатора. (а.с.31)
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання та витребування доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті четвертому Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" потерпілий має надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позивачем доведено вимогу про відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди і таким чином вона підлягає задоволенню в даній частині.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди то суд виходить з наступного.
Ст.23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Надаючи оцінку поясненням позивача, суд приходить до переконання, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті позивача: негативні переживання, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, пережив значний емоційний стрес. Відповідачем були порушені життєві плани та звичайні життєві зв`язки позивача.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової шкоди» розмір відшкодування моральної /немайнової /шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках .
Однак, суд вважає, що позивачем не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 5000 грн. Дана сума є значно завищеною.
З урахуванням вищевикладених обставин, виходячи з вимог розумності і справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Постанова Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", Постанова Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової шкоди",суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкодизадовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 922,08 грн. та витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1400 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5

Суддя Н.Ф. Слюсарчук