Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 712/2291/16-ц

провадження № 61-7935св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено частково. В задоволенні зустрічного позову

ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Зобов'язано ОСОБА_5

надати вільний доступ до квартири АДРЕСА_1

у м. Черкаси ОСОБА_4, надати ключі від вхідних дверей та не перешкоджати йому потрапити до квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Відмовлено у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди. Визнано недійсним договір дарування частки квартири від 22 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори за № 1-2864, застосувавши наслідки недійсності правочину. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцять статті 7, частиною одинадцять статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним призначити до розгляду

в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников