Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 133/1910/18

провадження № 61-11046св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко-Нива»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко-Нива» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року у складі судді Проця В. А. та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі - ТОВ «Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко-Нива» (далі - ТОВ «ВП «Еко-Нива») про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації прав оренди.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 15 січня 2008 року між ТОВ «Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі на земельну ділянку, площею 1, 9804 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:001:0137, яка знаходиться на території Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, на строк 15 років.

Вказаний договір було зареєстровано у Козятинському секторі реєстрації Вінницької регіональної філії «Центру Державного земельного кадастру» 28 березня 2008 року № 32.

15 травня 2017 року між ТОВ «ВП «Еко-Нива» та ОСОБА_1 було укладено ще один договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку, строком на 7 років, який був зареєстрований 13 червня 2017 року Державним реєстратором Козятинської райдержадміністрації Вінницької області Голодняк С. О., номер запису про інше речове право 20977686.

Про укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , позивачу стало відомо в червні 2018 року з інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач вважає, що одна й та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом права оренди двох договорів оренди, укладених з різними орендарями.

З урахуванням викладених обставин просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива», на підставі якого зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 1,9804 га, кадастровий номер :04:001:0137, яка розташована на території Кордишівської сільської ради Козятинського району, право оренди на підставі якого зареєстровано за ТОВ «ВП «Еко-Нива» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 червня 2017 року за номером запису 20977686 державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Голодняк С. О. та скасувати запис про інше речове право від 13 червня 2017 року № 20977686 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчинений державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Голодняк С. О., відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 19 червня 2017 року індексний № 35741128.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 15 травня 2017 року б/н, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива», на підставі якого зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 1,9804 га, кадастровий номер :04:001:0137, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зі строком дії договору 7 років, яка розташована на території Кордишівської сільської ради Козятинського району, право оренди на підставі якого зареєстровано за ТОВ «ВП «Еко-Нива» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 червня 2017 року за номером запису 20977686 державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Голодняк С. О.

Скасовано запис про інше речове право від 13 червня 2017 року № 20977686 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчинений державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Голодняк С. О., відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 19 червня 2017 року індексний номер 35741128.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки договір оренди землі між ТОВ «Україна» та ОСОБА_1 було укладено 15 січня 2008 року, строком на 15 років, його державна реєстрація мала місце 28 березня 2008 року, тому вказаний договір оренди діє до 28 березня 2023 року. За таких обставин одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів.

Не погодившись із цим рішенням, ТОВ «ВП «Еко-Нива» подало до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ВП «Еко-Нива» відхилено, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У червні 2019 рокуТОВ «ВП «Еко-Нива» подало до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені судові рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

13 серпня 2019 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від ТОВ «Україна» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить суд касаційну скаргу ТОВ «ВП «Еко-Нива» відхилити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11 червня 2019 року касаційна скарга передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано цивільну справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,9804 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:001:0137, що розташована на території Кордишівської сільської ради Козятинського району.

15 січня 2008 року між ТОВ «Україна» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду передано зазначену вище земельну ділянку, строком на 15 років, і вказаний договір було зареєстровано у Козятинському секторі реєстрації Вінницької регіональної філії «Центру Державного земельного кадастру» 28 березня 2008 року № 32.

15 травня 2017 року між ТОВ «ВП «Еко-Нива» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку, строком на 7 років. Право оренди земельної ділянки ТОВ «ВП «Еко-Нива» було зареєстровано 13 червня 2017 року Державним реєстратором Козятинської райдержадміністрації Вінницької області Голодняк С.О., номер запису про інше речове право 20977686.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 Земельного кодексу України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 Земельного кодексу України ).

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі зокрема припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що п`ятнадцятирічний строк оренди зазначеної земельної ділянки спливає у 2023 року.

Відомостей щодо розірвання, скасування чи припинення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Україна» 15 січня 2008 року, зареєстрованого у Козятинському секторі реєстрації Вінницької регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» 28 березня 2008 року за № 32, немає.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі, укладеного 15 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» недійсним, на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, оскільки він укладений у період дії попереднього договору.

Доводи касаційної скарги про те, що державна реєстрація договору оренди землі від 15 січня 2008 року між ТОВ «Україна» та ОСОБА_1 сфальсифікована, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко-Нива» залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило