ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м.Суми

Справа №587/2619/18

Номер провадження 22-ц/816/2601/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Черних О.М., в приміщенні Сумського районного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») за допомогою засобів поштового зв'язку звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 лютого 2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість в сумі 110 066 грн 74 коп., яка складається: із заборгованості по тілу кредиту- 7988 грн 62 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24 лютого 2009 року по 31 жовтня 2017 року - 102 078 грн 12 коп. та судові витрати.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно та необ'єктивно досліджено обставини справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що банк звернувся до суду з позовом після спливу трирічного строку позовної давності. Зазначає, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Про факт отримання відповідачем кредитної картки свідчить надана банком виписка по рахунку клієнта, з якої чітко вбачається, що відповідач користувалася вказаною карткою, знімала кошти з банкоматів, здійснювала оплату у магазинах та через термінали сомообслуговування, вказані операції є неможливими без фізичного пред'явлення кредитної картки. Банк звернувся до суду у жовтні 2018 року, тобто у межах строків позовної давності. Також зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сукач О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити та залишити без змін рішення суду. Зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою. Вважає, що суд вірно застосував норми матеріального права стосовно строків позовної давності та дійшов вірного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката Сукач О.С., яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу встановленого строку позовної давності.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, так як він не відповідає обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2009 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання відповідної заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку - кредитка «Універсальна» (а. с. 9-10).

Згідно підписаної відповідачем 24 лютого 2009 року заяви тип карти: 55772129; валюта - гривня; тип кредитного ліміту - фінансовий; базова процентна ставка - 30% із розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитну ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти (а. с. 9).

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 24 лютого 2009 року, з умовами якої відповідач погодилася, про що свідчить її особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки -MasterCard Mass, тип кредитної лінії - відновлювальна, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01 % річних) - до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базова відсоткова ставка - 2,5% на місяць (розраховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1)+ пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму 50 грн і більше. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів: 500 грн + 5% від суми позову (а. с. 10).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомилася та погоджується з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 % (а. с. 7). Крім того, з довідки наданої позивачем вбачається, що строк дії останньої платіжної картки, якою користувалася відповідач, становить до 10/2015 (а. с. 78).

В наданому позивачем до позовної заяви розрахунку зазначено, що станом на 31 липня 2017 року розмір заборгованості до стягнення ОСОБА_1 перед банком становить 110 066 грн 74 коп., з яких: 7988 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом; 102 078 грн 74 коп. (а. с. 6-8).

Крім того, з наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитною карткою, знімала кошти в банкоматі, розраховувалася в магазинах за придбання товарів.

Ст. 256 ЦК України передбачає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України).

Отже, з наданої позивачем довідки вбачається, що строк дії останньої перевипущеної картки НОМЕР_1 за вказаним кредитним договором від 24 лютого 2009 року становить до 10.2015 року (а. с. 78).

Згідно п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг строк дії карти вказаний на лицевій стороні картки (місяць та рік). Карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця (а. с. 15, на звороті).

З даним позовом банк звернувся до суду 24 жовтня 2018 року. Отже помилковим є висновок суду, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, оскільки трирічний строк позовної давності закінчився 31 жовтня 2018 року, тобто позов банком подано вчасно в межах строку позовної давності.

За таких обставин строк звернення до суду з даним позовом не пропущено та в межах заявлених позовних вимог підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту та процентах за користування кредитними коштами.

Отже, як вже зазначалося вище, згідно підписаної відповідачем заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процента ставка становить 30 % річних (2,5% на місяць).

Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача за період з 24 лютого 2009 року по 31 серпня 2014 року на загальну суму 2744 грн 62 коп., виходячи з процентної ставки 30 % річних. Водночас, апеляційний суд не погоджується з розрахунком заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року, здійсненому на підставі підвищеної процентної ставки, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 24 лютого 2009 року по 31 серпня 2014 року проценти нараховувались у розмірі 30% річних, у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8% річних, з 01 квітня 2015 - 43,2 % річних.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

Крім того, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банк змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Також з розрахунку заборгованості вбачається, що в період коли банком проценти нараховувалися за підвищеною процентною ставкою, відповідач не здійснювала погашення заборгованості, а автоматичні списання коштів 24 липня 2015 року на суму 624 грн 23 коп., 25 серпня 2015 року на суму 312 грн 11 коп., 09 вересня 2015 року на суму 6020 грн 00 коп. (а. с. 65), колегія суддів не може вважати вчиненням боржником дій з виконання зобов'язання, так як такі дії повинні вчинятися уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Проте дані суми коштів суд враховує при обрахуванні процентів за користування кредитними коштами, так як дані кошти були списані з рахунку боржника без його відома та, як вбачається з розрахунку заборгованості, вони банком були спрямовані на погашення заборгованості по процентам, пені та комісії.

Відтак, з відповідача за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 30 % річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними.

01 вересня 2014 року по 08 вересня 2015 року, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні 30 % річних (2,5 % на місяць):

7988,62 грн х 30 % : 360 х 372 дні = 2476,47 грн.

Отже, розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами за період з 24 лютого 2009 року по 08 вересня 2015 року складає 5221,09 грн (2744,62 грн + 2476,47 грн).

З врахуванням автоматичних списань коштів у вказаний період на загальну суму 6956,34 грн (624,23 грн + 312,11 грн + 6020, 00 грн) різниця між нарахованими процентами та автоматично списаними коштами на погашення заборгованості складає 1735,25 грн (6956,34 грн - 5221,09 грн).

А тому дані кошти в сумі 1735,25 грн суд враховує в рахунок зменшення тіла кредиту, яке з 09 вересня 2015 року буде становити 6253,37 грн (7988,62 грн - 1735,25 грн).

Відповідно розмір процентів за користування кредитними коштами за період з 09 вересня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, виходячи з процентної ставки 30 % річних становить:

6253,37 грн *30% : 360 х 53 дні = 276,19 грн.

Стосовно нарахування заборгованості по процентам за користування кредитними коштами після закінчення строку дії картки (після 10/2015) колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (10/2015) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 листопада 2015 року по 31 липня 2017 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.

Відтак, у межах заявлених позовних вимог частково підлягають задоволенню позовні вимог банку в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.02.2009 року у розмірі 6529 грн 56 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 6253 грн 37 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 276 грн 19 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 104 грн 53 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 156 грн 79 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 110 066 грн 74 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2009 року у розмірі 6529 гривень 56 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6253 гривень 37 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 276 гривні 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 104 гривні 53 копійки за розгляд справи в суді першої інстанції та судові витрати в сумі 156 гривень 79 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик