ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8595/18

провадження № 22-ц/4809/789/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач - Кіровоградська обласна організація Українського товариства мисливців і рибалок, представник - адвокат Флоренко Олексій Юрійович

відповідач - ОСОБА_2, представник - адвокат Іванов Сергій Іванович

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Іванова Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2019 року у складі судді Мохонько В. В. у справі за позовом Кіровоградської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Кіровоградська обласна організація Українського товариства мисливців і рибалок звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання.

Зазначала, що постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 червня 2018 року, ОСОБА_2 визнаний винуватим в порушенні законодавства у галузі мисливського господарства та полювання. 06 березня 2018 року, приблизно о 14 годині, при обстеженні автомобіля під його керуванням, який рухався по автодорозі у напрямку Кривий Ріг-Кропивницький, було виявлено незаконно добуту продукцію полювання, а саме знищені на території Долинського району Кіровоградської області козулю в кількості 1 шт., вовк в кількості 2 шт., без документів на право полювання та документів, що підтверджують законність її добування. При обстеженні автомобіля також виявлено рушницю 12к ІЖ-27, серійний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована на ОСОБА_4 Суд дійшов висновку про наявність у діях відповідача складу адміністративного правопорушення та притягнув його до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 2040 грн. на користь держави. Внаслідок вчинення порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання позивачем нанесено збитки на суму 36000 грн., які розраховані на підставі такс додатку до наказу Мінприроди України та Держкомлісгоспу України від 18 липня 2007 року № 332/262. Розрахунок розміру завданих відповідачем збитків складено Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області відділу державного екологічного нагляду (контролю) ПЗФ, лісів та рослинного світу, згідно з яким розмір стягнення за незаконне добування (нищення) однієї особини козулі становить 32000 грн., однієї особини вовка - 2000 грн.

Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовився. На письмову вимогу (претензію) від 01 жовтня 2018 року про добровільне відшкодування збитків відповідач не відповів.

Просила стягнути з відповідача на її користь збитки у розмірі 36000 грн., заподіяні внаслідок вчинення ним правопорушення в галузі мисливського господарства та полювання, та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2019 року позов Кіровоградської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кіровоградської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок збитки в сумі 36000 грн., заподіяної внаслідок вчинення відповідачем правопорушення в галузі мисливського господарства та полювання.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кіровоградської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. (а.с.84-86).

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що Долинським районним судом відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КпАП України, однак не доведено, що саме він вполював тварин. Тому відсутні підстави для застосування відносно відповідача приписів ч.1 ст.1166 ЦК України у зв?язку з відсутністю в його діях неправомірної поведінки, завдання шкоди саме відповідачем, причинного зв?язку між протиправною поведінкою та спричиненою шкодою, а також вини відповідача.

Апеляційне провадження відкрито 25 березня 2019 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.98). Ухвалою від 08 квітня 2019 року призначено розгляд справи на 10 квітня 2019 року (а.с.104).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання. Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю. До полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється, зокрема: полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону (якими є посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 20 вказаного вище Закону забороняється транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту у щорічній контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання, а також у дозволі на їх добування.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у, зокрема, порушенні права державної власності на мисливських тварин; придбанні, перевезенні, переробці та збуті незаконно добутої продукції полювання і продукції, переробленої в таксидермічних майстернях та цехах переробки без зазначення законності її набуття. Законами України може бути встановлена відповідальність і за інші порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання. Притягнення порушників до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання. Незаконно добуті мисливські тварини чи виготовлена з них продукція, а також знаряддя правопорушень підлягають конфіскації в установленому законодавством порядку. У разі вилучення незаконно добутих або набутих в інший спосіб живих мисливських тварин повинні бути вжиті заходи до їх збереження і, якщо можливо, повернення у природне середовище.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Спільним наказом міністерства аграрної політики та продовольства України, міністерства екології та природних ресурсів України від 19 червня 2017 року № 301/222, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 липня 2017 року за № 842/30710 затверджено Такси для обчислення розмірів відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України). Так, розмір стягнення у випадку незаконного добування чи знищення козулі становить 32 000 грн., вовка - 2 000 грн.

Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, що кошти, за відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення законодавства у галузі ведення мисливського господарства та полювання, зараховуються на рахунок користувача мисливських угідь, якому заподіяні збитки.

Судом встановлено, що відповідач порушив ст.ст. 12, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», так як незаконно перебував з мисливською зброєю на території угідь, транспортував здобутих в недозволеному місці та в недозволений спосіб тварин, що були незаконно знищені.

Ці обставини підтверджуються постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 червня 2018 року, про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2 040 грн. на користь держави (а.с.13, 14-15).

При обстеженні автомобіля Volkswagen Touaree, державний номерний знак ВА , який рухався у напрямку Кривий Ріг - Кропивницький під керуванням ОСОБА_2, 06 березня 2018 року о 14 год. було виявлено незаконно добуту продукцію полювання, а саме знищені на території Долинського району Кіровоградської області козулю в кількості 1 шт., вовк в кількості 2 шт., без документів на право полювання та документів, які підтверджують законність її добування. При обстеженні вищезазначеного автомобіля також, було виявлено мисливську рушницю 12к ІЖ-27 з серійним номером НОМЕР_1, яка зареєстрована на ОСОБА_4

Відповідно до ст.66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведена відсутність його вини в спричиненні шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, яке встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Постановою апеляційного суду від 08 червня 2018 року встановлена незаконність дій ОСОБА_2, який мав в автомобілі мисливську рушницю, яка йому не належить, чохли від іншої зброї, свіжі трупи тварин, завантажених в автомобіль на очах працівників екологічної інспекції безпосередньо після пострілів, при цьому на запитання екологів він пояснив, що йому нічого невідомо про незаконне полювання, а після перехвату автомобіля за планом «Перехоплення» працівниками поліції категорично відмовлявся відкрити багажне відділення автомобіля, з якого стікала свіжа кров (а.с.14-15).

За таких обставин його письмові пояснення, що він знайшов в лісі трупи двох вовків та козулі, повантажив їх в багажник та віз їх здавати до Товариства мисливців та рибалок, проте його зупинили працівники поліції, визнані надуманими, неправдивими та наданими з метою уникнення відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такою оцінкою пояснень відповідача та зазначає, що навіть в разі настання такого випадку ОСОБА_2 повинен був до місця знаходження загиблих тварин викликати працівників поліції або через них працівників Товариства мисливців та рибалок, а не самому їх перевозити.

Позивачем розрахунок розміру заподіяної шкоди в сумі 36000 грн. обчислено відповідно до визначених на законодавчому рівні такс (а.с.8,12).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Іванова Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2019 року .

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко