Справа № 466/482/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Борис У.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 61167,25 грн. за кредитним договором №б/н від 01.06.2012 року.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 01.06.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем було надано останньому кредит у розмірі 500,00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на умовах, визначених даним договором.

Проте, ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 30.11.2018 р. становить 61167,25 грн. Тому позивач змушений звернутись до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився. В долученому до позовної заяви клопотанні просив справу розглядати без його участі; позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом фактично встановлено, що 01.06.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем було надано останньому кредит в розмірі 500,00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно умов кредитного договору (п.2.1.1.5.5), ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим допустив заборгованість перед позивачем. Заборгованість згідно з наданим банком розрахунку станом на 30.11.2018 року складає 61167,25 грн. та включає в себе 295,48 грн. заборгованості за кредитом, 52382,85 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5100,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2888,92 грн. штрафу (процентна складова). Даний факт стверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором в матеріалах справи.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору відповідачем, були порушені права Банку, як кредитодавця.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 5100,00 грн., та стягнення 500,00грн. штрафу (фіксована частина), 2888,92 грн. штрафу (процентна складова), суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

При цьому, суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, суд вважає, що у стягненні пені і штрафів слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в :

позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.06.2012 року в розмірі 52678,33 грн. (пятдесят дві тисячі шістсот сімдесят вісім гривень тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня).

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м.Дніпро, вул.Грушевського,буд.1Д, , МФО №305299.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КС № 892183, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 79000, АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_2