Ухвала

25 березня 2019 року

м. Київ

справа №755/19435/13-ц

провадження №61-5212ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року, рішення Апеляційного суду

м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада

2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

(далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого

2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 128 939,72 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 81 090,03 доларів США, що еквівалентно 648 152,61 грн та заборгованість за процентами в розмірі 35 283,77 доларів США, що еквівалентно 282 023,17 грн, всього стягнуто 116 373,80 доларів США, що еквівалентно 930 175,78 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 відхилено. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом заочного рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 06 лютого 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва

від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року відмовлено у прийнятті до розгляду Верховним Судом заяви ОСОБА_1 на зазначені рішення судів.

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій заявник просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва

від 13 квітня 2017 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545), опублікованим у газеті «Голос України».

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 30 листопада

2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Тобто з 15 грудня 2017 року ЦПК України викладено в новій редакції.

ОСОБА_1 надіслала на адресу Верховного Суду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого

2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року, у порядку глави 3 «Перегляд судових рішень Верховним Судом України» ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) у березні 2019 року, тобто вже після втрати чинності вказаної редакції ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Чинним Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом у порядку глави 3 «Перегляд судових рішень Верховним Судом України» ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року).

Діючим процесуальним законом установлено перегляд судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами (глава 3 розділу V ЦПК України).

Проте, заява ОСОБА_1 правових обґрунтувань, встановлених главою 3 розділу V ЦПК України, не містить.

Ураховуючи наведене та конкретні обставини, а саме, звернення

ОСОБА_1 з цією заявою у березні 2019 року, тому така заява підлягає поверненню.

Керуючись розділом 6 «Перехідні положення» Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 30 листопада 2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», статтею 3 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька