ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3554/19 Справа № 214/5327/17 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторонни справи :

позивач - Акціонерне товариство «Акцент- Банк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акцент- Банк» на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви , яка постановлена суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач Акціонерне товариство «Акцент- Банк» (надалі - АТ «Акцент-Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд спарви без участі представника. Ухвалу суду про визначення явки представника позивача обов'язкової не отримували.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка передбачена п.6 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Залишаючи позовну заяву АТ «Акцент-Банк» без розгляду, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України й виходив з того, що представник позивач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився в судове засідання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що відповідає вимогам норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших учасників справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Залишаючи без розгляду позовну заяву АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не забезпечив явку свого представника у судові засідання призначені на 20 вересня 2018 року та 20 листопада 2018 року (а.с. 58).

Як видно з матеріалів справи, позивач АТ «Акцент-Банк» належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на 20 вересня 2018 року, що підтверджується судовим повідомленням, в якому зазначено, що явка представника позивача в судове засідання визнана судом обов'язковою. Згідно зворотного поштового повідомлення та довідки про доставку електронного листа позивач отримав судове повідомлення (а.с. 49,51,52). У судове засідання у визначений судом час представник позивача не з'явився та про причини неявки суд не повідомив (а.с. 53).

Через неявку представника позивача, без участі якого розгляд справи провести неможливо судове засідання відкладеного до 20 листопада 2018 року. Явка представника позивача визнана в судове засідання обов'язковою, що зазначено в судовому повідомленні - виклику (а.с.55). Згідно довідки про доставку електронного листа, документ доставлений на офіційну електрону адресу позивача 21 вересня 2018 року об 17-33 (а.с.56).

В судове засідання 20 листопада 2018 року представник позивача не з'явився.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання представника позивача в апеляційній скарзі на зазначення у п.3 прохальної частини позовної заяви про розгляд справи у відсутність представника позивача, оскільки як видно з тексту позовної заяви, він містить лише застереження, що позивач не заперечує про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Проте, як видно з матеріалів справи, шість раз судом справа призначалась до розгляду в судове засідання на яких був присутній представник відповідача. Жодного разу представник позивача в судові засідання не з'явився. В судових повідомленнях, судом зазначалося застереження про визнання явки представника позивача обов'язковою, проте нехтуючи обов'язком дотримуватися процесуальних обов'язків позивач не повідомив причини неявки представника позивача в судове засідання, що свідчить про незацікавленість розгляду справи та дотримання розумного строку судового розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд забезпечив належну організацію судового розгляду справи та забезпечив позивачу право на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, проте, нехтуючи своїм правом та обов'язком належним чином виконувати надані права позивач шість раз не забезпечив явку свого представника в судове засідання та клопотання про розгляд справи без участі представника не надав.

Протягом тривалого часу не виявив належної зацікавленості у розгляді цивільної справи, нехтуючи обов'язком за викликом суду приймати участь в судовому засіданні, що вказує на відсутність у позивача зацікавленості у вирішенні спору по суті.

Як видно з матеріалів справи через неявку представника позивача судовий розгляд неодноразово, п'ять разів відкладався, що призвело до тривалого перебування справи на розгляді в суді.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» не спростовують висновків суду, ухвала постановлена із дотриманням вимог процесуального законодавства, тому підлягає, як законна та обґрунтована залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акцент - Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: