Провадження № 22-ц/801/490/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуСправа № 127/14517/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року, постановлену у складі судді Ан О.В., -

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя /т.1 а.с. 3/.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 подала у суд зустрічний позов до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя /т.1 а.с. 49-52/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2016 року зустрічний позов прийнято у спільне провадження з первісним /т. 1 а.с. 62-63/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 05 грудня 2018 року ОСОБА_4 повторно не зявилась в судове засідання доказів поважності причин неявки не надала. Судом не прийнято заяву ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи, оскільки суду не надано документів, які відповідно до вимог статті 62 ЦПК України підтверджують його повноваження як представника.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано заяву про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, а тому не відповідають обставинам справи висновок суду про неповажність причин неявки представника зустрічного позивача, а також про неповідомлення представником про причини своєї неявки. Правових підстав для залишення зустрічної позовної заяви без розгляду у суду першої інстанції не було.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що у справі не міститься документа, який відповідно до статті 62 ЦПК України підтверджував би, що дійсно адвокат ОСОБА_5 являється представником ОСОБА_4. Вона двічі належним чином повідомлена про дату судового засідання 05.11.2018 року та 05.12.2018 року, проте двічі підряд в судове засідання не зявилася без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У частині п'ятій статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_4, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, двічі поспіль, а саме - 05 листопада 2018 року та 05 грудня 2018 року в призначені судом засідання для розгляду справи за її зустрічним позовом не з'явилась, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для залишення її зустрічного позову без розгляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснила, що одна неявка була повязана із її зайнятістю на роботі, а друга у звязку з її хворобою і її представник ОСОБА_5 запевнив про те, що розгляд справи буде відкладений.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять повідомлень ОСОБА_4 суду про причини неявки, чи клопотань про відкладення розгляду справи, а тому визнати поважними причини неявки у суду першої інстанції підстав не було.

Аргументи апеляційної скарги в частині обовязку суду відкласти розгляд справи на підставі клопотань адвоката ОСОБА_5, колегія суддів вважає помилковими, оскільки у справі відсутні документи, які відповідно до вимог статті 62 ЦПК України підтверджують його повноваження як представника ОСОБА_4 у Вінницькому міському суді Вінницької області. Такі документи ОСОБА_5 суду першої інстанції не надавались, а тому у звязку з неявкою самої ОСОБА_4, яка знала про судові засідання 05 листопада 2018 року та 05 грудня 2018 року, суд першої інстанції правильно залишив її позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Решта доводів апеляційної скарги не є суттєвими та не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. С. Панасюк

ОСОБА_6 Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.