У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лісняк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2019 року до Словянського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення у цивільній справі № 243/7341/18 та на постанову про закінчення виконавчого провадження, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на примусовому виконанні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва знаходився виконавчий лист № 243/7341/18 про стягнення з ТОВ «СКАТ -ЦЕНТР» заборгованості по заробітній платі в сумі 4442 грн. 74 коп. 31.01.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.02.2019 року до державним виконавцем, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням рішенням. З цією постановою він не згоден, оскільки після ухвалення рішення суду жодних перерахувань на його користь здійснено не було, і рішення суду до теперішнього часу ані боржником, ані державним виконавцем виконане не було. Державний виконавець не виконав рішення суду після того, як воно було ухвалене і набрало законної сили. Боржник також не виконав рішення суду після того, як воно було ухвалене і набрало законної сили. У звязку з чим просить суд поновити йому строк для звернення до суду з цією скаргою, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, що полягає у не перерахуванні грошових коштів по виконавчому документу №243/7341/18 після дати ухвалення рішення, визнати незаконною постанову державного виконавця про закінчення виконання виконавчого документу та зобовязати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ продовжити виконання виконавчого документу №243/7341/18.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду питання щодо бездіяльності державного виконавця.

Суд, вважає за можливе розглянути скаргу без з участі не зявившихся осіб, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Суд, вивчивши надані матеріали, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14.01.2019 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 243/7341/18 (№ 2/243/2608/2018) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 4442,74 грн.

ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві була направлена заява від 25.01.2019 року про прийняття до примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, у заяві вказані реквізити розрахункового рахунку на які необхідно здійснювати виплати.

31.01.2019 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58246948 за виконавчим листом № 243/7341/18 про стягнення з ТОВ «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі 4442,74 грн.

11.02.2019 року від директора ТОВ «Скат-Центр» на адресу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява про закінчення виконавчого провадження про стягнення із боржника на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати. Зазначивши у заяві, що ТОВ «Скат-Центр» добровільно виконав судове рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2018 року у справі № 243/7341/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Скат-Центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму 4442 грн. 74 коп.

Перерахування заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2017 вересень 2018 р. в сумі 19978 грн. 33 коп. підтверджується наступними відомостями: з відомості про перерахування заробітної плати №269 від 25.01.2017 року на суму 1363 грн. 04 коп., з відомості про перерахування заробітної плати № 3070 у сумі 2213 грн. 37 коп., з відомості про перерахування заробітної плати №2450 від 01.06.2018 року у сумі 2213 грн. 36 коп., з відомості про перерахування заробітної плати № 2451 у сумі 3328 грн. 88 коп., з відомості про перерахування заробітної плати № 2452 у розмірі 3693 грн. 97 коп., з відомості про перерахування заробітної плати № 2886 від 03.08.2018 року у розмірі 3706 грн. 43 коп., з відомості про перерахування заробітної плати № 2887 від 09.08.2018 у розмірі 3459 грн. 28 коп.

На підставі вищевикладеного, 12.02.2019 року ОСОБА_2 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 58246948, за виконавчим листом № 243/7341/18, виданим 14.01.2019 року у звязку зі сплатою боргу у повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, а саме за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вирішуючи питання про визнання постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої службу м. Київ «про закінчення виконавчого провадження» з виконання виконавчого документу № 243/7341/18 незаконною, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2019 року директором ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» ОСОБА_4 була подана заява про закінчення виконавчого провадження, в якій було зазначено, що товариством «СКАТ-ЦЕНТР» добровільно виконане рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2018 року № 243/7341/18, шляхом перерахування ОСОБА_1 за період з січня 2017 року вересень 2018 року заборгованість по заробітній платі у розмірі 19978 грн. 33 коп., про що представлені відомості про перерахування заробітної плати за період з січня 2017 року вересень 2018. На підставі цієї заяви та наданих відомостей про перерахування заробітної плати, головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у відповідності з п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 вищевказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а як зазначено в заяві, кошти були перераховані у період з січня 2017 року вересень 2018 року, а рішення суду було винесене лише 05 листопада 2018 року, яке не було оскаржене ТОВ «СКАТ - ЦЕНТР» та набрало законної сили 06 грудня 2018 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що вказані кошти були перераховані ОСОБА_1 ще до винесення судового рішення та до набрання ним законної сили. Доказів про те, що ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» було надано заяву про його перегляд, чи, що воно було скасовано, суду не представлено. Рішення Словянського міськрайонного суду від 05.11.2018 року, згідно з виконавчим документом, виданим 14.01.2019 року, для його примусового виконання, до теперішнього часу залишається не виконане, оскільки саме лише перерахування ОСОБА_1 коштів, до ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, не може свідчити про виконання цього рішення суду, згідно із виданим виконавчим документом, в рамках виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Вимоги скаржника про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що полягають у неперерахуванні грошових коштів по виконавчому документу № 243/7341/18 після винесення рішення не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 58246948 від 12.02.2019 року, головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 після отримання інформації про добровільне виконання судового рішення боржником та перерахування заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1, за виконавчим листом № 243/7341/18, виданим 14.01.2019 року, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець керувався ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: п. 9 ч. 1 ст. 39, відповідно до якої, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а як зазначено в заяві, ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» добровільно виконав судове рішення та перерахував зазначену у рішенні суду заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 Державний виконавець на має своїм обовязком перевіряти законність таких заяв. Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Отже, оскільки державним виконавцем були вчинені заходи, спрямовані на виконання даного рішення, суд приходить до висновку, що підстав для визнання незаконною бездіяльність державного виконавця немає.

Також, суд відмовляє у вимозі заявника в частині зобовязання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ продовжити виконання виконавчого листа № 243/7341/18, оскільки відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Отже, вирішення питання про відновлення виконавчого провадження є виключною компетенцією державного виконавця. Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця статті проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Статті 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема,

щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосовними засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року).

У п. 41 рішення від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обгрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не бути необмеженою, оскільки сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Як передбачено ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що передбачений процесуальним законодавством строк звернення до суду із даною скаргою заявником пропущений з поважних причин, а отже наявні всі підстави для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі скарги.

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 від 12.02.2019 року по виконавчому провадженню № 58246948 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 243/7341/18 від 14.01.2019 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 4442,74 грн.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 19.04.2019 року.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_5