Справа № 226/1093/19

Провадження № 2/226/451/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Орлової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 10.12.2015 року по 04.03.2018 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», працював у ВП «Шахта «Капітальна» гірником очисного забою пятого розряду з повним робочим днем у шахті. 04.03.2018 року його було звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя. Висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань ДУ «Інституту медицини праці НАМН України» від 04.09.2018 року про наявність професійного захворювання йому встановлені професійні захворювання: хронічна правобічна попереково-крижова радикопатія в стадії загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, пневмоконіоз, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь. 13.12.2018 року МСЕК йому було встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та ступінь втрати професійної працездатності за сукупністю 50 відсотків, в тому числі 30 відсотків внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатія, 10 відсотків пневмоконіозу, 10 відсотків внаслідок хронічної приглухуватості. Внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода. Наслідки зазначених захворювань викликають у нього фізичні і духовні страждання через незворотність втрати працездатності, неможливості продовження професійної роботи, необхідності вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоровя, неможливості вести активний спосіб життя, що впливає на його звичайний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Його переслідує тягнучий біль в поперековому відділі хребта, він не може нормально виконувати повсякденні дії, йому боляче сидіти, ходити. У нього загальна слабкість, головокружіння, а також дратівливість від відчуття його приглухуватості. Внаслідок всього цього погіршились взаємини з близькими та знайомими, він став замкнутим і нетовариським. Він втратив роботу та заробітну плату, що негативно позначилося на його соціальному статусі і морально його пригнічує, він не може вести повноцінний спосіб життя, його життєдіяльність обмежена. Наслідки захворювання проявились і в побуті, бо через хронічні болі він швидко стомлюється, не може виконувати тривалу роботу по дому. Внаслідок цього він відчуває неповноцінність та безпомічність, навіть незважаючи на підтримку свої рідних. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації його життя. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 70000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 70000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля» з 10.12.2015 року по 04.03.2018 року, де працював гірником очисного забою 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті. Був звільнений 04.03.2018 за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.7-9).

Згідно з висновком клініки профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» від 06.09.2018 року та актом № 12 від 19.09.2018 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, позивачу встановлено професійне захворювання: хронічна правобічна попереково-крижова радикулопатія в стадії загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, пневмоконіоз, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В умовах впливу шкідливих факторів позивач пропрацював 20 років, останнім підприємством, на якому він працював в умовах шкідливих факторів, є ДП «Миноградвугілля» (а.с.10-11, 23).

13.12.2018 року МСЕК позивачу було встановлено за сукупністю 50% втрати професійної працездатності (із яких: 30% - внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 10% - внаслідок пневмоконіозу, 10% - внаслідок хронічної приглухуватості) та третю групу інвалідності безстроково. Йому протипоказаний важкий фізичний труд, робота в підземних умовах, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.17, 18).

Позивач у звязку з професійним захворюванням неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах (а.с. 24-33).

Відповідно до ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)».

Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок професійних захворювань позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з захворюваннями, внаслідок яких його визнано інвалідом 3 групи та встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково, у душевних стражданнях, повязаних з наслідками цих захворювань, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей, у безповоротності змін у стані здоровя позивача. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 70000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 30000 гривень.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 329,31 грн. (30000 грн. х 768,40грн. : 70000 грн. = 329,31 грн.), оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду.

На підставі ст.2371 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 315-317, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: 85327, м.Мирноград Донецької області, м-н Молодіжний, 46/5; проживає за адресою: 85327, м.Мирноград Донецької області, м-н Східний, 4/42, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до Державного підприємства «Мирноградвугілля», місцезнаходження: 85320, м.Мирноград Донецької області, вул.Соборна, 1, , про відшкодування моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 329 (триста двадцять девять) грн. 31 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 07.05.2019 року.

Суддя О.А. Рибкін