Провадження №2/521/1593/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 . Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 березня 1998 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, укладеного між нею з одного боку як «Покупцем» та ОСОБА_3 - продавцем. Відповідач по справі є чоловіком позивачки, шлюб з яким укладено 05 серпня 1986 року. Позивачка вказує, що відповідач який зареєстрований за вказаною адресою з 2013 року, фактично з дня реєстрації у квартирі не проживає, даний факт підтверджується актами про не проживання. Оскільки за вказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються права позивачки, що стало приводом для звернення до суду з позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду що відповідач є її чоловіком, однак у спірній квартирі не проживає з 2013 року, оскільки виїхав проживати до США. Позивачка переконувала суд, що ОСОБА_4 повертатися на України наміру не має, вказане підтверджується його заявою до суду надісланою по електронній пошті.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації.

18.02.2019 року на адресу суду надійшов електронний лист від ОСОБА_2, в якому вказується що ОСОБА_2 мешкав в Україні за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира була придбана за час шлюбу з громадянкою ОСОБА_1 за її особисті кошти. На квартиру він не претендує та не заперечує проти визнання його втративши право користування житловим приміщенням.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 березня 1998 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, укладеного між ОСОБА_1 з одного боку як «Покупцем» та ОСОБА_3 - продавцем, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1

З паспорту громадянки України ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 березня 1997 року вбачається, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 05 серпня 1986 року.

Окрім електронного листа, що надійшов на адресу суду від відповідача ОСОБА_8 , суду надані позивачкою докази не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі на протязі трьох років, зокрема: - Акт від 03.12.2018 року складений комісією у складі начальника дільниці № 6 КП ЖКС «Черьомушки» Чорпіта Р.М., майстром дільниці Лісовою Л.М ., майстра дільниці №6 Огородник О.О. , з якого вбачається що зі слів сусідів квартир № 134,135,136,139,140 комісією встановлено, що квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2015 року у зв`язку з виїздом з України назавжди;

- письмова заява сусідів квартир № 134,135,136,139,140 завірена належним чином, з якої вбачається що мешканці квартири № 134 ОСОБА_15., квартири № 135-ОСОБА_16, квартири № 136 ОСОБА_17, кв.№ 139 ОСОБА_18., кв. № 140 ОСОБА_19., кв.№ 144 - ОСОБА_20, підтвердили що відповідач не проживає у вказаній квартирі на протязі трьох років.

З довідки - виписки з домової книги про стан сім`ї та реєстрацію № 7463 від 17.12.2018 року, видану ОСОБА_1 , вбачається що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований - ОСОБА_2 з 2013 року як - піднаймач. Відповідно до вказаної довідки в квартирі також зареєстровані - ОСОБА_1 - відповідальний наймач, ОСОБА_21 - син, 1988 року народження .

В судовому засіданні позивачку ОСОБА_1 за її згодою було допитано в якості свідка за правилами ст. 92 ЦПК України, яка розповіла суду, що до одруження з відповідачем проживала у місті Одесі разом з батьками, донькою від першого шлюбу за адресою: м. АДРЕСА_5 . У 1985 році вона вийшла заміж за ОСОБА_2 , та разом з чоловіком виїхали проживати до Ліберії . У 1988 році у них в Ліберії народився син, а у 1998 році вони повернулися до України. Після повернення в Україну позивачка поселилася у квартирі в якій жила до одруження. Оскільки жити у цій квартирі було неможливо, то чоловік доньки дав їй гроші на придбання квартири АДРЕСА_1 квартира має площу всього 29 квадратних метрів, але за комунальні послуги сплачувати дорого за усіх прописаних осіб. Позивачка вказувала, що несе додаткові витрати за водопостачання, газопостачання, вивіз сміття, які нараховують на кількість зареєстрованих осіб, а її пенсія складає - 1550 гривень, син тимчасово не працює за станом здоров`я.

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Проаналізувавши вищенаведені документи суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причини не проживає у спірній квартирі, а тому суд приймає рішення про визнання його таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким після набрання рішенням законної сили воно є підставою для органів реєстрації для зняття ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 квітня 2019 року.

Головуючий: