Дата документу 15.04.2019 Справа № 318/2317/18-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 318/2317/18Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В. Повний текст рішення складено 26.12.2018 року.
Пр. № 22-ц/807/1208/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про розподіл спільно нажитого майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-3), в якому просила здійснити розподіл спільно нажитого майна подружжя, визнавши за ОСОБА_3 та нею, ОСОБА_2 право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто, по 1/2 частці кожному, стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 03 жовтня 1981 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час шлюбу подружжя побудували за спільні кошти житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності було зареєстровано за відповідачем за згодою дружини. 27 червня 2008 року ОСОБА_3 уклав договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: будинок житловий, загальною площею 148,2 кв.м., житловою площею 114,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Спільне життя у подружжя не склалося та шлюб між ними у травні 2013 року було розірвано. Колишній чоловік ніколи, як за час шлюбу, так і після його розірвання не заперечував тієї обставини, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Але в серпні 2018 року він почав зазначати на те, що будинок є його власністю та став виганяти її з будинку. Всі її пропозиції стосовно мирного врегулювання спору не дали жодних результатів. Перебування житлового будинку в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не перешкоджає розподілу майна подружжя, оскільки застава на нього зберігає свою дію.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.35) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року (а.с. 129-133) у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі відмовлено.

За заявою відповідача ОСОБА_3 зазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось.

Третя особа - Банк із вищезазначеним заочним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 136-139) просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 142).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12 лютого 2019 року (а.с. 155), справу призначено до апеляційного розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 160).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Третя особа - АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 162-167).

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційному суду заяву в якій зазначив, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнає у повному обсязі та не заперечує проти її задоволення (а.с. 168-170).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1),…змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для … зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в…зміні його мотивувальної та резолютивної частин (ст. ст. 265 ч. 4, 376 ч. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 60, 65 СК України, ст. ст. 368, 509, 526, 536, 589, 610, 611 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 5, 76-81, 258, 264, 265, 268, 273- 280, 352 ЦПК України та виходив із такого.

Встановлено, що сторонами по справі в період шлюбу було набуто спільне майно - житловий будинок АДРЕСА_1. Саме в період шлюбу, відповідачем було отримано кредитні кошти у розмірі 39000 доларів США з цільовим призначенням на купівлю квартири. В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, предмет якого є нерухоме майно вказаний житловий будинок. Через неналежне виконання умов кредитного договору на підставі додаткової угоди відповідачу змінено дату остаточного погашення на 27.03.2025 року. На момент звернення до суду шлюб між сторонами розірвано, заборгованість перед банком не погашена. Таким чином, розподіл заставного майна банку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 несе певні ризик для Банку у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Проте із такими висновками суду першої інстанції можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.10.1981 р. (свідоцтво про укладення шлюбу, копія а.с. 4).

Рішенням виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області від 21.04.1992 р. № 32 ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

За ОСОБА_3 оформлено право приватної власності на житловий будинок та службові приміщення по АДРЕСА_1 згідно даних технічного паспорту БТІ, що підтверджується копією рішення Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області від 24.04.2008 р. № 94 (а.с. 14).

Згідно із Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18903902 від 21.05.2018 р. за ОСОБА_3 оформлено право приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, частка -1/1 (а.с. 16).

11.02.2008 р. на вказаний будинок ОП ЗМБТІ виготовлено технічний паспорт, власником якого вказаний відповідач (а.с. 17-20).

27.06.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, що забезпечує виконання кредитного договору № 014/17-13/4377-04 від 20.06.2008 р., відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 39000 доларів США. Предметом іпотеки є вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 21-25).

Підстави саме для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі відсутні, оскільки, відсутні порушення судом першої інстанції у цій справі норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування останнього або які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Суд першої інстанції правильно вирішив дану справу по суті - відмовив позивачу у задоволенні її позову.

Разом із тим, суд першої інстанції допустився помилки, не звернувши уваги на те, що вищезазначений договір Банку із відповідачем у цій справі - ОСОБА_3, предметом іпотеки якого є вищезазначений будинок сторін, який є предметом поділу у цій справі як спільного сумісного майна колишнього подружжя, містить заборону відчуження зазначеного будинку до припинення дії цього іпотечного договору (а.с. 25).

Зазначений іпотечний договір станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції та перегляду апеляційним судом є чинним.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

ОСОБА_2 в силу вимог ст. 4 ЦПК України мала право на звернення до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею у будь-який спосіб права власності на частину вищезазначеного іпотечного будинку.

Проте, при цьому, ОСОБА_2 мала залучати за своїм позовом також в якості належного відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль», який є іпотекодержателем цього нерухомого майна, та одночасно просити звільнити це майно з - під обтяження (арешту).

Оскільки, в силу вимог Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" «обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору».

За приписами ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Як роз'яснила постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно (у даному випадку - це ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль»).

Апеляційний суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача у цій справі.

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та сторонами апеляційному суду не надані.

Визнання апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 при вищевикладених обставинах у цій справі суперечить вимогам закону та порушує права Банку, а тому не може бути прийнято до уваги апеляційним судом у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови.

В силу вимог ст. 141 п. 13 ЦПК України у разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору, сплаченого нею при подачі його вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі (а.с.135).

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз'яснити ОСОБА_2, що остання не позбавлена можливості звернення до суду у подальшому для вирішення питання до належних відповідачів у передбачений законом спосіб захисту права особи.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 141, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 15.04.2019 року, оскільки у період з 13.04.2019 року по 14.04.2019 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.