Справа № 724/2024/18
Провадження № 2-о/724/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Швець А.Л.

за участю сторін:

представника заявника: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

його представника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2018 року заявник ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В обґрунтування заяви посилається на те, що з 1992 року вона і ОСОБА_2 почали проживати однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. В 1993 році ОСОБА_2 зареєстрував її у своєму житловому будинку, як його цивільну дружину за адресою: АДРЕСА_1.

За час проживання однією сім'єю ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_5.

Зазначає, що у 2001 році у зв'язку з важким матеріальним становищем вона виїхала до Греції на роботу, де перебувала з 2001 року по 2018 рік, проте щорічно приїжджала додому та утримувала сім'ю. Вказує, що коли вона черговий раз приїхала на територію України та намагалася потрапити у помешкання, де вона постійно проживає, то ОСОБА_2 не впустив її. При цьому, зазначає, що вони спільно з ОСОБА_2 проживали як чоловік і дружина, вели спільне господарство та виховували сина понад 20 років. Також вказує, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1993 року.

Підтримуючи вищевикладене, просить встановити факт проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_2 з 1992 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив встановити факт, що заявник та ОСОБА_2 з 1992 року і по 09.09.2018 року проживали разом. Суду пояснив, що шлюб між сторонами було зареєстровано у 1992 році, в 2001 році ОСОБА_4 поїхала до Греції на роботу, кожного року приїжджала додому щорічно та утримувала сім'ю, проживали вони із ОСОБА_2 разом, разом робили весілля сину, вели спільний бюджет. Проте, коли останній раз коли ОСОБА_4 повернулася додому, то ОСОБА_2 не впустив її в помешкання. Також пояснив, що встановлення факту проживання однією сім'єю заявнику необхідно для того, щоб в майбутньому вирішити питання щодо поділу майна, а також для встановлення прав та обов'язків сторін.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Вказав, що вони починаючи з 1992 року по 2000 рік із ОСОБА_4 проживали разом, потім вона поїхала на роботу за кордон. Також вказав, у 2017 році сину робили весілля, але за кошти їхніх сватів. Спільне проживання із ОСОБА_6 вони припинили з 2006 року, тому що ОСОБА_4 не захотіла повертатися додому, кошти додому вона йому особисто не передавала, а передавала синові. Також вказав, що їхній син з 2017 року проживає у своєї дружини, а раніше до 2017 року проживав в нього, по АДРЕСА_1.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви визнав частково, не заперечував щодо встановлення спільного проживання, але лише до 2000 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 проживали спільно, але з 2000 року ОСОБА_4 виїхала за кордон, вказав що сторони разом робили весілля сину, також пояснив, що він возив ОСОБА_2 для отримання коштів, проте не бачив, що той їх отримував.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 із ОСОБА_2 проживали разом до весілля сина, син також проживав за цією адресою, оплачували разом кошти за весілля сина.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 з 2000 року виїхала за кордон, і з того часу не поверталася.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона не бачила ОСОБА_4 вже на протязі 3-5 років, оскільки та виїхала за кордон та більше не поверталася.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 виїхала за кордон у 2000 році, вона проживає однією сім'єю з ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_6 у 2000 році виїхала за кордон, 3 роки по тому не поверталася додому, останні 3 роки, повертаючись на Україну не приїжджала додому по АДРЕСА_1, приїжджала на територію України на час укладення їхнім спільним сином шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи. Представника заінтересованої особи. Свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1992 року заявник ОСОБА_4 і ОСОБА_2 почали проживати однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство.

Від спільного проживання у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки № 498-02-20 від 15.08.2018 року виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області гр. ОСОБА_4, жительці АДРЕСА_1 про те, що вона зареєстрована в АДРЕСА_1 з 06.03.1993 року по даний час, та проживала за даною адресою до 2001 року. З 2001 року по 2018 рік перебувала на роботі за кордоном (Греція), щорічно приїжджала та утримувала сім'ю.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Заявник ж в обґрунтування вимог заяви, просить встановити факт проживання однією сім'єю, починаючи з 1992 року по 09.09.2018 року.

Проте, суд не погоджується із такими доводами заявника, оскільки до відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що підстави для задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу в період з 1992 року до 2004 року відсутні.

Крім того, згідно статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Тому, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже, як встановлено судом, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття, кошти, за які таке майно було набуте.

При цьому, рішення суду повинно бути обґрунтоване належними і допустимими доказами.

Так, згідно ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Проте, заявником та її представником в обґрунтування заявлених вимог суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю, наявності спільного побуту, та ведення спільного господарства, а встановлення даного факту на підставі пояснень свідків є неможливим, оскільки суд вважає, що покази свідків, які є родичами позивача не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні вимог заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 74 СК України, ст. ст. 4, 7, 10, 76, 81, 263 - 266, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.04.2019 року.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв