Провадження № 2/761/675/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Грицик В.Л.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивачів: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивачі просять: визначити їм додатковий строк для подання до Першої київської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини за законом після смерті тітки - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх тітка ОСОБА_4 та після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Як зазначають позивачі, вони відносяться до 5-ї черги спадкоємців. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

06.07.2017 року позивачі звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після померлої тітки, проте нотаріус виніс постанови якими відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Так позивачі зазначають, що причини пропуску строку є поважними, так як їм не було відомо що тітці належала на праві власності частка квартири і про це їм стало відомо лише в 2017 році при оформленні їх матір'ю права власності на частку зазначеної квартири в порядку спадкування після померлого чоловіка (батька позивачів) в Першій Київській державній нотаріальній конторі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність. 28 лютого 2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача в яких він просить прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів.

Третя особа представника в судове засідання не направила, звернулась до суду із заявою про слухання справи у відсутність їх представника та просив прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На день смерті ОСОБА_4, їй на праві власності належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_1.

06 липня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої тітки - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачі є племінниками померлої ОСОБА_4

Крім того з матеріалів спадкової справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_4 був чинний заповіт від 18.08.2006 року за яким остання заповіла власну квартиру за АДРЕСА_2 ОСОБА_6.

У вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_4 з 19.03.1986 року по 17.06.2008 року та знята з реєстраційного обліку по смерті.

Як пояснили позивачі в судовому засіданні, ОСОБА_6 проживає за межами України.

В матеріалах справи відсутні відомості про прийняття спадщини на підставі заповіту.

Позивачі звернулись із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом.

Постановами від 27.07.2017 року та 31.07.2017 року Панченко Л.Є., державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 так як позивачами пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після ОСОБА_4.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Стаття 1265 ЦК України визначає, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Звертаючись до суду з позовом позивачі зазначали, що їм було відомо про смерть тітки. Проте вони не були обізнані про належність тітці на праві власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що про дану обставину їй стало відомо в той час коли мати оформлювала спадщину після померлого батька - в 2017 році.

ОСОБА_8 - батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_9 (мати позивачів) отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 17.11.2016 року. На підставі вказаного свідоцтва 17.11.2016 року було зареєстровано право власності на частку квартири.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що наведені позивачами причини не є об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України N 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та N 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76, 81,133 141, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1265, 1258, 1272 ЦК України, суд,

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула