КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 758/5997/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Захарчук С.С.

09 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.,

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Попової Олександри Валеріївни про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Попової О.В. та просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.05.2018, індексний номер 40905058 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», винесеного державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В., номер запису про право власності НОМЕР_1;

зобов'язати державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ПоповуО.В. поновити запис про право власності за ОСОБА_1 на вищевказану квартиру;

стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору за подання позову.

У листопаді ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 63,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити у будь-який спосіб розпоряджатися (у тому числі, але не виключно: відчужувати, обтяжувати, передавати в заставу, оренду, вносити до статутного капіталу будь-яких суб'єктів господарювання) та використовувати (у тому числі, але не виключно: проникати до об'єкта нерухомого майна любим шляхом) до набрання рішення у даній справі законної сили.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4046/2019
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Заборонено ПАТ «Укрсоцбанк» розпоряджатися вказаною квартирою. У задоволенні решти заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, не з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування свої доводів вказує, що спосіб забезпечення позову свідчить про зловживання процесуальними правами задля позбавлення кредитора можливості захистити своє законне майнове право. Звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову не можна визнати співмірними заявленим позовним вимогам, не зазначення жодних мотивів, що невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не враховано інтереси Банку як стягувача.

Сторони справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності сторін справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Попової О.В. та просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.05.2018, індексний номер 40905058 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», винесеного державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В., номер запису про право власності НОМЕР_1;

зобов'язати державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ПоповуО.В. поновити запис про право власності за ОСОБА_1 на вищевказану квартиру;

стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору за подання позову (а. с. 1-5).

У листопаді ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 63,4 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та заборонити у будь-який спосіб розпоряджатися (у тому числі, але не виключно: відчужувати, обтяжувати, передавати в заставу, оренду, вносити до статутного капіталу будь-яких суб'єктів господарювання) та використовувати (у тому числі, але не виключно: проникати до об'єкта нерухомого майна любим шляхом) до набрання рішення у даній справі законної сили (а. с. 91-95).

ОСОБА_1 зазначив, оскільки на даний час ПАТ «Укрсоцбанк» є повноцінним власником спірної квартири, тому існує досить висока ймовірність, що третя особа у будь-який момент може здійснити відчуження даної квартири на користь інших осіб, або вчинити будь-які інші дії які можуть призвести, у випадку задоволення позову, до утруднення або навіть взагалі неможливим його виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано судом не тільки у випадку існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а й за наявності реальної ймовірності такого відчуження.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду, заявник належним чином вказав причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріали справи свідчать, що предметом судового розгляду є майновий спір про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк» та поновити запис про право власності за ОСОБА_1 на вищевказану квартиру.

Враховуючи наведене, предмет позову та те, що майно, яке знаходиться у ПАТ «Укрсоцбанк» може бути відчужене на момент виконання рішення, колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про не співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду посилання в апеляційній скарзі на порушення прав власності на майно відповідача, враховуючи наступне.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

У справі «Джеймс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи влади мають більш широкі, ніж міжнародний суд, можливості для оцінки того, що відповідає суспільним інтересам. Саме тому механізм захисту права власності, передбачений Конвенцією, в першу чергу, покладає саме на національні органи влади обов'язок початкової оцінки як наявності проблеми суспільного значення, яка виправдовує заходи позбавлення права власності, а, разом з ними і проблеми необхідності та наявності заходів з усунення несправедливості. Крім того, поняття «інтересів суспільства» необхідно розуміти широко. Зокрема, рішення з прийняття законів щодо експропріації майна, як правило, ухвалюється після дослідження політичних, економічних та соціальних питань, стосовно яких у демократичному суспільстві можуть існувати розбіжності. Суд, визнавши природним, що свобода розсуду, якою користується законодавчий орган у здійсненні соціальної та економічної політики, має бути широкою, поважатиме рішення такого органу у визначенні того, що відповідає «інтересам суспільства», лише тоді, коли таке рішення має відповідне обґрунтування. Інакше кажучи, хоча Суд не може підмінити оцінку національних органів своєю власною оцінкою, він зобов'язаний перевірити законність оскаржених заходів на відповідність статті 1 Першого Протоколу і при цьому проаналізувати факти, з посиланням на які діяли національні органи влади.

Зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

Отже, ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11.04.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

Н.В.Поліщук