Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 681/1831/16-ц

провадження № 61-41798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач-1 - ОСОБА_6,

представник відповідача-2 - ОСОБА_7,

відповідач-2 - Полонська міська рада Хмельницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області у складі судді Горщар А. Г. від 22 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П'єнти І. В., ОСОБА_8 від 27 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, Полонської міської ради Хмельницької області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та рішень Полонської міської ради.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_6 під час приватизації у 2012 році земельної ділянки незаконно приватизувала земельну ділянку (город) площею 0,0516 га, що знаходиться за межами її садиби та якою понад 40 років користуються позивачка та її родичі.

Посилаючись на те, що на даний час цією земельною ділянкою користується дочка позивачки ОСОБА_9, а ОСОБА_6 жодного дня не користувалась вказаною земельною ділянкою, та остаточно уточнивши позовні вимоги в ході розгляду справи, ОСОБА_4 просила визнати недійсними та скасувати: рішення виконавчого комітету Полонської міської ради № 667 від 21 січня 1998 року в частині передачі для ОСОБА_6 земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, Полонського району площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку; рішення Полонської міської ради № 11 від 28 лютого 2011 року про надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права на земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, з метою передачі її у приватну власність орієнтовною площею - 0,0900 га; рішення Полонської міської ради № 13 від 26 грудня 2011 року про передачу вищезгаданої земельної ділянки площею 0,1003 га у власність ОСОБА_6; державний акт на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,1003 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що виданий Полонською міською радою 27 березня 2012 року та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0516 га за набувальною давністю і відновити втрачене землекористування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, що спірна земельна ділянка площею 0,0516 га виділялась їй у встановленому законом порядку та що оскаржуваними рішеннями міської ради і державним актом на спірну земельну ділянку порушуються її права.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 27 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2018 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

У серпні та вересні 2018 року Полонська міська рада Хмельницької області та ОСОБА_6 подали відзиви на касаційну скаргу, у яких просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 681/1831/16-ц з Полонського районного суду Хмельницької області.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що рішення виконавчого комітету Полонської міської ради № 667 від 21 січня 1998 року було прийнято з порушенням статті 118 Земельного кодексу України, оскільки не проводилася інвентаризація цих земельних ділянок, не складалися технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір цих земельних ділянок, їх місце розташування на місцевості та межі відносно суміжних землекористувачів. Також судами не з'ясовано, за рахунок якої земельної ділянки, її місця розташування, площі і межі, збільшилася загальна площа земельної ділянки, що передана у приватну власність ОСОБА_6, оскільки згідно кадастрового плану вона становить 0,4196 га при наявному землекористуванні 0,3600 га.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

Відзиви на касаційну скаргу мотивовано тим, що судами попередніх інстанцій встановлено всі обставини справи, надано їм належну правову оцінку, досліджено надані сторонами докази та ухвалено законні, обґрунтовані рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29 грудня 2009 року ОСОБА_6 є власником житлового будинку за АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_4 до жовтня 2015 року проживала в АДРЕСА_2, власником цього будинку з 17 грудня 1998 року був її чоловік ОСОБА_10, який 16 жовтня 2009 року подарував його дочці ОСОБА_9

Згідно даних колгоспних земельно-шнурових книг станом на 1950 рік за дворогосподарством ОСОБА_6 рахувалась присадибна земельна ділянка загальною площею 0,34 га, а за дворогосподарством ОСОБА_4 присадибна земельна ділянка числилась площею 0,35 га.

Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради № 667 від 21 січня 1998 року для ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку, розташовану в с. Ганнусине, 59 загальною площею 0,35 га, в тому числі 0,10 га для обслуговування жилого будинку та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

Цим же рішенням передано у приватну власність ОСОБА_11 земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 загальною площею 0,35 га в тому числі 0,10 га для обслуговування жилого будинку та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради № 899 від 19 грудня 2001 року вилучено земельну ділянку площею 0,32 га в АДРЕСА_2 у гр. ОСОБА_11, що проживала в АДРЕСА_2 і надано її в постійне користування для обслуговування житлового будинку - 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства - 0,07 га гр. ОСОБА_10, проживаючому в АДРЕСА_2

Рішенням Полонської міської ради № 11 від 28 лютого 2011 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, з метою передачі її у приватну власність орієнтовною площею - 0,0900 га, після чого Полонський районний відділ Хмельницької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» виготовив їй технічну документацію на вказану земельну ділянку площею 0,1003 га, з присвоєнням кадастрового номеру НОМЕР_1.

Рішенням Полонської міської ради № 13 від 26 грудня 2011 року земельну ділянку площею 0,1003 га передано у власність ОСОБА_6 та 27 березня 2012 року їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1003 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 посилалася на те, що вона та її донька ОСОБА_9 понад 40 років використовували спірну земельну ділянку площею 0,0516 га, яка увійшла у склад земельної ділянки, що перейшла у власність ОСОБА_6, проте на її звернення у листопаді 2017 року до міського голови Полонської міської ради із заявою про передачу цієї земельної ділянки їй у власність за набувальною давністю, вона отримала відмову з мотивів, що ця земельна ділянка вже перебуває у власності ОСОБА_6

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статей 13-16 Земельного Кодексу Української РСР 1970 року земля громадянам надавалась в безоплатне, безстрокове або тимчасове користування в порядку відведення на підставі, зокрема, рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів.

За вимогами статті 20 цього Кодексу право землекористування громадян, які проживали в сільській місцевості, засвідчувалось записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Статтями 3, 6, 17 Земельного Кодексу України 1990 року передбачено право громадян на одержання безоплатно у власність земельних ділянок, які знаходились у їх користуванні, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Зазначені земельні ділянки передавались у власність громадянина на підставі його заяви та матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо) за рішеннями сільських, селищних, міських рад народних депутатів, або їх виконавчих органів.

З огляду на вказане та враховуючи дані колгоспних земельно-шнурових книг станом на 1950 рік, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що оскаржувані рішення міської ради та державний акт на спірну земельну ділянку не суперечать наведеним нормам земельного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка, починаючи з 1950 року, знаходилась у користуванні членів сім'ї ОСОБА_6 та в подальшому у передбаченому законом порядку була передана у власність відповідачки, і позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили, що спірна земельна ділянка площею 0,0516 га була виділена для неї, чи членів її сім'ї у встановленому законом порядку.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило