Справа № 344/2584/19
Провадження № 2/344/2447/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що з 2003 року по 2013 року сторони перебували в шлюбі, в якому у 2009 році народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає з позивачем. Відповідач не виконує обов`язків щодо утримання дитини. 04/05/2016 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська присуджено аліменти в розмірі 1000 гривень. Розмір аліментів не відповідає встановленому законом їх мінімуму. Тому позивач просив суд змінити спосіб стягнення аліментів на 1/4 частки його доходу, стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

В позові розміщено звернене до суду прохання позивача про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач повідомлений судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Відповідач подав суду заперечення проти позову, відповідно до якого просив суд відмовити в позові у зв`язку з тим, що у відповідача було діагностовано захворювання, через догляд за ним позивач подала позов про розірвання шлюбу, присуджені судом аліменти відповідачем сплачено на користь позивача, в квітні 2018 позивачка змінила місце проживання без згоди відповідача, відповідач не працевлаштований, раніше позивачка вже подавала позов про збільшення розміру аліментів; позивачем не надано доказу поліпшення умов відповідача для збільшення розміру аліментів; стягнення аліментів не повинно погіршувати майновий стан відповідача; відповідач працює періодично на некваліфікованих роботах.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07/12/2018 частково задоволено позов позивачки про збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в сумі 935,93 гривень.

Відповідач подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини.

04/05/2016 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на користь позивача присуджено з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень на утримання доньки Олександри.

04/05/2016 видано виконавчий лист.

Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08/12/2016 ОСОБА_4 має відповідне право.

31/01/2019 адвокатське об`єднання та позивач склали договір про надання правової допомоги.

07/02/2019 адвокатське об`єднання та позивач склали акт приймання-передачі робіт за договором від 31/01/2019 на суму 1000 гривень за підготовку позову.

07/02/2019 адвокатське об`єднання видало рахунок на оплату послу за договором від 31/01/2019.

08/02/2019 адвокатське об`єднання видало ордер про надання професійної правничої допомоги.

Таким чином судовими рішеннями вже було встановлено та визнано сторонами наявність у сторін доньки, присудження аліментів на її утримання в сумі 1000 гривень.

В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже позивачка довела встановлення положеннями СК України правових підстав звернення до суду із позовом про можливість зміни способу стягнення аліментів.

В п. 1 ст. 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В позові розміщено прохання позивачки змінити спосіб стягнення аліментів з визначеної суми грошових коштів на частку доходу відповідача в розмірі 1/4 їх частини.

В п. 5 ст. 183 СК України вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже право на стягнення аліментів в розмірі однієї чверті доходу відповідача гарантовано законом у формі безспірного наказного провадження.

При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів встановлено законом, а тому сторони не вправі подавати суду свої заперечення щодо цього розміру, оскільки це означає їх непогодження із положеннями закону, що є обов`язковий для їх виконання. Обов`язок виконання законів громадянами та резидентами України встановлено положеннями Конституції України.

Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами.

В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати щодо судового збору в цьому спорі покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до платіжного документу від 12/02/2019 позивачка сплатила на користь адвокатського об`єднання «Прикарпатська юридична компанія» 1000 гривень за юридичні послуги.

В ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вказано, що адвокат може здійснювати свою діяльність в складі адвокатського об`єднання.

В п. 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В п. 4 ст. 137 ЦПК України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В п. 5 ст. 137 ЦПК України вказано, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже відповідач не подав клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги. Також відповідач не надав суду доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Позивачем подано копію акту приймання-передачі робіт, в якому вказано на розрахунок витраченого часу. Витрачений адвокатом час на надання правничої допомоги відповідає змісту спірних відносин, оскільки раніше вже було ухвалено судові рішення, якими встановлено обставини, що підлягали врахуванню та правовій оцінці в позовній заяві. Отже спірні обставини ускладнено додатковими обставинами, характерними виключно цьому спору, що обумовлені особливостями попередніх взаємовідносин сторін цього спору.

При цьому позов задоволено повністю, правова позиція позивача заснована на мінімально можливому проханні позивача, що встановлено положеннями СК України в якості мінімальної соціальної гарантії, що менше відповідного соціального стандарту, встановленого законом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :
позов задовольнити;

змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04/05/2016 в справі №202/2168/16-ц та стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно з 13/02/2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 гривень 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Головуючий суддя Бородовський С.О.