Дата документу 03.04.2019 Справа № 311/3861/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/3861/18 Головуючий у 1 інстанції: Задорожко Д. А.
Провадження № 22-ц/807/1382/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління держпраці у Запорізькій області, Василівське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, про скасування акту розслідування та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ЗЗРК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління держпраці у Запорізькій області, Василівське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, про скасування акту розслідування та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він за наказом № 3088 від 10.11.1999 працює водієм автотранспортних засобів 1-го класу автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК». 16.04.2018 приблизно з 6.30 год. на території стоянки автотранспорту у м. Дніпрорудне по вул. Східній 81 він підготував автомобіль до зміни, пройшов щозмінний передрейсовий медичний огляд, отримав подорожній лист № 610604 на 16.04.2018 та дозвіл медичного працівника на керування транспортним засобом. Після перевірки технічного стану його автомобіля КрАЗ-6510, р.н. НОМЕР_1, контролером йому був дозволений виїзд з території стоянки.

Після приїзду на територію автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК» він вилазив із кабіни автомобіля КрАЗ-6510, яка знаходиться на висоті 0,985 м від поверхні землі, і у нього підвернулась нога, в результаті чого він отримав травму лівого колінного суглоба.

Внаслідок нещасного випадку, який відбувся 16 квітня 2018 року під час виконання ним

виробничого завдання приблизно о 7.45 год. на території автотранспортного цеху ПрАТ

«ЗЗРК», розташованого селі Мала Білозірка, вул. Веселівське шосе 7, він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні в комунальній установі «Дніпрорудненська міська лікарня» Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області з діагнозом «Тріада о'Донека лівого колінного суглоба».

На підприємстві було проведено розслідування, за наслідками якого складно акт про нещасний випадок форми Н-5 від 17.05.2018, в якому вказано, що комісією нещасний випадок з водієм автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК» ОСОБА_3 не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

15.08.2018 він звернувся із заявою до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі та про скасування висновку попередньої спеціальної комісії, зафіксованого актом Н-5 від 17.05.2018. Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області 16.08.2018 на ПрАТ «ЗЗРК» направлено припис № 1-08 про проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3

18.09.2018 Головне управління Держпраці у Запорізькій області повідомило, що комісією ПрАТ «ЗЗРК», утвореною наказом № 531 від 23.08.2018, проведено повторне розслідування нещасного випадку, за результатами якого складено і затверджено акт форми Н-5 від 04.09.2018, згідно якого нещасний випадок з ОСОБА_3 не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

Позивач не погоджується з висновками комісії про розслідування нещасного випадку, що стався з ним, та вважає, що акт форми Н-5 від 04.09.2018 не відтворює фактичні обставини події, яка відбувалася з ним 16 квітня 2018 року, та не відповідає вимогам діючого законодавства, виходячи з наступного. Так, у розділі 3 акту від 04.09.2018 вказано, що комісія встановила наступне: 1) відповідно до карти працівника, що підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, від 19.09.2017, ОСОБА_3 пройшов періодичний медичний огляд 19.09.2017 і був визнаний придатним за професією «водій автотранспортних засобів»; 2) під час передрейсового медичного огляду в ОСОБА_3 скарг на стан здоров'я не було, що підтверджується його підписом в «Журналі щозмінного, передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв», тому протипоказань для його відсторонення від керування автотранспортним засобом не було; 3) під час керування автомобілем 16.04.2018 від м. Дніпрорудне до автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК» ОСОБА_3 скарг на стан свого здоров'я не висловлював, що підтверджує у своїй пояснювальній записці ОСОБА_4; 4) стан місця, де стався нещасний випадок з ОСОБА_3 16.04.2018, відповідає нормативним вимогам, з пояснень ОСОБА_3 не встановлено, що мались забруднення території; 5) згідно з поясненнями контролера технічного стану автотранспортних засобів ОСОБА_5, під час перевірки автомобіль знаходився в технічно справному стані, про що свідчить його підпис в «Подорожньому листі № 610604» від 16.04.2018; 5) факту травмування та вплив шкідливих і небезпечних виробничих факторів, які могли привести до погіршення стану здоров'я ОСОБА_3 під час знаходження 16.04.2018 на території стоянки автотранспорту на вул. Східній 81 в м. Дніпрорудне у ПрАТ «ЗЗРК» і на території автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК» не встановлено.

Позивач вказав, що комісія ПрАТ «ЗЗРК» з розслідування нещасного випадку правильно встановила обставини та хронологію подій, однак помилково відмовилися визнавати той факт, що його травмування сталося в результаті фізичної дії, так як при виході з кабіни автомобіля в результаті перенавантаження маси тіла тільки на ліву ногу, був отриманий розрив заднього рогу медіального меніска лівого колінного суглоба. Посилання ж комісії на відсутність факторів, які могли вплинути на погіршення стану його здоров'я, є безпідставним, оскільки нещасний випадок, що стався з ним, пов'язаний не з впливом виробничих факторів, а з отриманням ним фізичної травми під час виконання виробничих завдань.

З огляду на викладене, позивач просив суд: акт проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ним 16 квітня 2018 року на ПрАТ «ЗЗРК», за формою Н-5 визнати недійсним та скасувати; зобов'язати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ним 16 квітня 2018 року на території автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК», та скласти акт за формою Н-1 відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 2-6).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано акт проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 16 квітня 2018 року на Підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» з водієм автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» ОСОБА_3, від 04 вересня 2018 року за формою Н-5.

Зобов'язано Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався 16 квітня 2018 року з водієм автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» ОСОБА_3 на території автотранспортного цеху підприємства, та скласти акт за формою Н-1 відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.

Стягнуто з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 1 409,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 700 грн., а всього - 14 109,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «ЗЗРК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області підтримує апеляційну скаргу та погоджується з її доводами про відповідність складеного акут повторного розслідування вимогам Порядку та відсутність підстав для його скасування та проведення ще одного повторного розслідування факту травмування позивача.

У відзиві позивача на апеляційну скаргу зазначається, що судом правильно встановлені обставини у справі та на їх підставі визнано обґрунтованими вимоги позивача, тому просить скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників ПрАТ «ЗЗРК» та представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, які підтримали апеляційну скаргу підприємства, пояснення позивача та його адвоката, які заперечували проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом № 3088 від 10 листопада 1999 року ОСОБА_3 прийнятий водієм на ПрАТ «ЗЗРК», що підтверджено копіями трудової книжки та нака-

зом (а.с. 36-38, 34).

16 квітня 2018 року о 06.50 год. після прибуття на стоянку автотранспорту автотранспортного цеху у місті Дніпрорудне по вулиці Східній, 81, ОСОБА_6 пройшов передрейсовий медичний огляд у медичної сестри ОСОБА_7, якою зроблено відмітку в подорожньому листі № 610604 від 16 квітня 2018 року та в «Журналі щозмінного, передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв» про придатність ОСОБА_3 до керування автотранспортним засобом.

Також контролером технічного стану автотранспортних засобів ОСОБА_5 дозволено виїзд автомобіля «КрАЗ-6510», р/н НОМЕР_1. Після цього, ОСОБА_3 на вказаному автомобілі направився до автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК», який розташований в селі Мала Білозерка Василівського району. Під'їхавши до контрольно-диспетчерського пункту автотранспортного цеху, ОСОБА_3 висадив із автомобіля ОСОБА_4, який знаходився з ним в автомобілі, та проїхав на територію автотранспортного цеху.

Приблизно о 07.45 год. ОСОБА_3, виходячи з кабіни автомобіля, відчув больові відчуття в колінному суглобі лівої ноги, внаслідок чого він не міг рухатися, та повернувся до кабіни автомобіля. Після цього він зателефонував начальнику автоколони ОСОБА_8 та повідомив про погіршення стану здоров'я. ОСОБА_8 та декілька інших співробітників доставили ОСОБА_3 до КУ «Дніпрорудненська міська лікарня», де він проходив лікування.

Вказані обставини підтверджені актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 16 квітня 2018 року, форми Н-5 від 17 травня 2018 року (а.с. 12-15), журналом щозмінного, передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв (а.с. 26), подорожнім листом від 16 квітня 2018 року (а.с. 27), поясненнями позивача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та визнано сторонами.

Наказом № 254 по ПрАТ «ЗЗРК» від 17 квітня 2018 року утворено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3, якою 17 травня 2018 року складено акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5. Вказаним актом встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_3 не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом у зв'язку з тим, що не встановлено факт травмування та вплив шкідливих і небезпечних факторів на ОСОБА_3 під час знаходження на території стоянки автотранспорту по вулиці Східній, 81 в місті Дніпрорудне та території автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК». Комісія встановила, що осіб, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, немає (а.с. 12-15).

За заявою представника ОСОБА_3 16 серпня 2018 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на ім'я керівника ПрАТ «ЗЗРК» складено і направлено припис форми Н-9 щодо необхідності проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 (а.с. 38,39,40,41).

Наказом № 531 від 23 серпня 2018 року ПрАТ «ЗЗРК» утворено комісію з повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 (а.с. 75).

Вказаною комісією 04 вересня 2018 року складено акт проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 16 квітня 2018 року форми Н-5. В акті зазначено, що нещасний випадок з ОСОБА_3 не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом у зв'язку з тим, що не встановлено факту травмування та вплив шкідливих і небезпечних факторів на ОСОБА_3 під час знаходження на території стоянки автотранспорту по вулиці Східній, 81 в місті Дніпрорудне та території автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК». Комісія встановила, що осіб, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, немає (а.с. 42-45).

В ході розгляду справи судом також були допитані свідки, які у день травмування ОСОБА_3 безпосередньо контактували з ним, а саме, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_4, а також інші свідки, якими є член лікувальної комісії ОСОБА_9 та голова комісії з розслідування нещасного випадку ОСОБА_10

Встановивши вказані обставини, суд правильно визнав, що на спірні правовідносини поширюються норми Кодекса законів про працю України (КЗпП України), Закону України «Про охорону праці», Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок) та іншими нормативно-правовими актами, на підставі яких судом вирішено спір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вказував, що ним враховано, що травму ОСОБА_3 отримав в робочий час, під час перебування на робочому місці, при виконанні трудових обов'язків в інтересах підприємства, пов'язаних з керуванням службовим автотранспортним засобом, а тому суд вважав, що нещасний випадок, що стався з позивачем, є таким, що пов'язаний із виробництвом, тому суд дійшов висновку, що розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 16 квітня 2018 року, проведено з порушенням пункту 14 Порядку проведення розслідування, оскільки під час розслідування не з'ясовано обставини і причини нещасного випадку, не враховано первинну медичну документацію, що є підставою для визнання акту за формою Н-5 від 04 вересня 2018 року недійсним та його скасування, а також покладення обов»язку на підприємство провести повторне розслідування, за наслідками якого суд зобов»язав скласти саме акт за формою Н-1.

В апеляційній скарзі підприємство наголошує на тому, що суд безпідставно вважав, що підприємством визнано факт отримання травми позивачем під час виконання своїх виробничих обов»язків, в той час як визнано було лише, що стався випадок на території підприємства, але що це травмуванням або нещасний випадком підприємством не визнавалось.

Між тим, це суперечить двом актам за формою Н-5, складеним комісією після проведення спеціального розслідування, якими визнано обставини виникнення у позивача пошкодження колінного суглобу нещасним випадком. Проте комісія не визнала його виробничим.

Також в скарзі зазначається, що суд безпідставно вважав, що маються всі ознаки, які характеризують випадок як нещасний та пов»язаний з виробництвом, оскільки не було встановлено будь-якого впливу на працівника небезпечного фактору чи середовища, внаслідок чого і відбувся розлад його здоров»я.

Проте, такі ствердження апелянта не повністю відповідають положенням пункту 7 Порядку, згідно з яким розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме, обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Отже, згідно з диспозицією вказаної норми виникнення нещасного випадку пов»язується не тільки з раптовим впливом на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, але й виникненням обмеженої в часі події, що сталася у процесі виконання працівником трудових обов»язків, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров»ю, зокрема, від травмування, як в даному випадку наголошується позивачем, що, в свою чергу, призвело до втрати працівником працездатності.

Про ці обставини суд зазначав, що дійсно впливу небезпечного фактору чи негативного середовища ззовні на позивача не відбулось, що визнавав і сам позивач, але сам по собі такий факт не вказує на те, що в такому разі нещасний випадок обов»язково не може бути визнаний пов»язаним з виробництвом.

Судом в ході розгляду справи встановлено порушення при розслідуванні п. 14 Порядку № 1232, з чим не погоджується апелянт.

Дійсно, підставою для визнання акту повторного розслідування Н-5 від 04.09.2018р. недійсним стало те, що не були з'ясовані обставини і причини нещасного випадку, не враховано первинну медичну документацію.

З цим погоджується колегія з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Згідно з пунктом 15 Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу та ін.

Медичними документами, які в копіях містяться у справі, підтверджено, що ОСОБА_3 16 квітня 2018 року звертався до медичної установи - КУ «Дніпрорудненська міська лікарня» та знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з 16 квітня по 11 червня 2018 року з діагнозом: «Тріада о'Донека лівого колінного суглобу». Згідно анамнезу хвороби, травма отримана 16 квітня 2018 року приблизно о 07 год. 30 хв. (а.с. 47,48, 49, 51, 53,72,77, 130-148, 184).

Додатковим підтвердженням отримання травми позивачем на території автотранспортного цеху ПрАТ «ЗЗРК» є здійснення медичним співробітником відповідача передрейсового медичного огляду ОСОБА_3 та допуском його до керування транспортним засобом в зв'язку із задовільним станом здоров'я.

Однак, при встановленні обставин отримання тілесного ушкодження позивачем 16.04.2018р. комісія не виявила факту його травмування, між тим і не встановила, який статус в такому випадку має його ушкодження, яким чином воно отримано.

Отже, комісія зосередилась лише на тому, що свідків-очевидців травмування позивача не встановлено, а тому і самого факту травмування не підтверджено; дії шкідливих факторів на позивача не відбулось, а тому не мається і пов»язаності його стану здоров»я з виробництвом.

Проте, комісією взагалі не аналізувалась вся медична документація у сукупності: чи страждав раніше ОСОБА_3 на будь-які розлади, пов»язані з колінним суглобом, чи є це застарілим захворюванням, яке загострилось, чи є це новим травмуванням та внаслідок чого воно могло відбутись, адже працівник перебував на лікарняному внаслідок такого травмування тривалий час. Також не встановлено, чи не пов»язано таке травмування с тривалим та системним виходом позивача з кабіни КРАЗу, яка розташована на висоті майже 1 метру від поверхні землі.

Замість цього, без ретельного аналізу медичної документації та отримання обґрунтованого висновку лікарської комісії, комісія з розслідування нещасного випадку самостійно зазначає у дужках у акті про «загальне захворювання» позивача, яке останній заперечує.

У розділі 4 акту Н-5 від 04.09.2018р. зазначено, що технічних, організаційних та психофізіологічних причин, які могли призвести до настання нещасного випадку з водієм ОСОБА_3 16.04.2018р. не встановлено.

Можливо таких аспектів, як зазначені в акті, не було встановлено, але все одно комісія мала виявити та встановити причини, з яких відбулось ушкодження колінного суглобу позивача під час перебування на роботі в кабіні закріпленого за ним автотранспортного засобу, що призвело до його тривалої непрацездатності. Оскільки не встановлено і умисного ушкодження позивачем свого здоров»я.

За вказаних обставин, суд вірно визнав, що комісія при повторному розслідуванні не дотрималась п. 14 Порядку, що є підставою для визнання недійсним складеного за його наслідками акту форми Н-5, а також покладення обов»язку на підприємство провести ще одне повторне розслідування цього нещасного випадку.

Разом з тим, колегія вважає обґрунтованими ствердження представника підприємства, які підтримані представником Управління виконавчої дирекції Фонду, стосовно того, що, зобов»язуючи провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3, суд не міг заздалегідь зобов»язувати ще не створену комісію скласти саме Акт форми Н-1 за наслідками майбутнього розслідування.

Дійсно, заново провівши розслідування, усунувши всі протиріччя, ретельно вивчивши всі матеріали, зокрема, медичну документацію, встановивши причини отримання тілесних ушкоджень позивачем, комісія приймає висновок за цими матеріалами розслідування та не може залежати від будь-якої вказівки спрямувати хід розслідування на певний результат.

А тому суд не міг зобов»язувати майбутню комісію скласти саме Акт за формою Н-1.

В такому разі, колегія знаходить апеляційну скаргу в цій частині обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині слід скасувати та відмовити в цій вимозі позивача.

Що стосується необґрунтованості розміру стягнутої правової допомоги, то ці доводи апеляційної скарги колегія визнає неспроможними.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2); для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3); розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4); у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5); обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Позивач просив компенсувати за рахунок відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 12 700 грн., які сплачені ним адвокату ОСОБА_11 за надання професійної правничої допомоги, що підтверджено ордером адвоката ОСОБА_11 на надання правової допомоги від 14 серпня 2018 року, угодою № 984 від 11 червня 2018 року та додатковою угодою від 11 червня 2018 року про надання правничої допомоги між адвокатом ОСОБА_11 та ОСОБА_3, актом виконаних робіт від 20 жовтня 2018 року, згідно якого адвокатом ОСОБА_11 надано правничу допомогу позивачу на суму 12 702 грн. 90 коп. та отримано від позивача 12 700 грн. за виконану роботу (а.с. 7,9, 9 зв.,10).

Згідно відзиву на позовну заяву та усних пояснень представника відповідача в ході розгляду справи, відповідач просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у зв'язку із необґрунтованістю позовних вимог та відмовою в позові по суті. При цьому, відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України та не доводив неспівмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Крім цього, суд правильно визнав, що частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України застосовуються у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності вказаних витрат.

Суд вважав, що таку співмірність дотримано стороною позивача, що доведено належними доказами.

Колегія погоджується з цим з огляду на обсяг правової допомоги, яка була надана позивачеві адвокатом ОСОБА_11

Так, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом складена позовна заява з обґрунтуванням вимог правовими нормами, яким попередньо чисельними адвокатськими запитами було зібрано великий обсяг документації, яка обґрунтовує позов; надані заперечення на відзив підприємства; дві заяви про витребування доказів; дві заява про доручення доказів; в ході розгляду справи самостійно надавались інші адвокатські запити, зокрема, двічі до КУ «Дніпровська МЛ ДМР ВР ЗО»; подано заяву про виклик свідків; надані письмові пояснення про обставини справи; адвокат приймав участь у всіх судових засіданнях в ході розгляду справи.

А отже, виходячи з обсягу витребуваної адвокатом та долученої документації, заяв по суті, клопотань, які здійснені адвокатом, з урахуванням його участі у всіх засіданнях, проведених судом у цій справі, колегія визнає сплачену позивачем за його послуги суму у розмірі 12700 грн. співмірною з обсягом наданої правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2019 року у цій справі скасувати в частині зобов»язання Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» скласти акт за формою Н-1 та відмовити в задоволенні цих вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2019р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.