ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3041/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Дарницький районний суд м.Києва в особі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, в судовому засіданні по розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив про наступне.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, грошові кошти у розмірі 54312 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, 640 грн. судового збору.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" судові витрати на правову допомогу в сумі 2560 грн.

З обгрунтування позовних вимог та наданих матеріалів, зокрема вбачається, що позивачем повідомлено, що з метою укладання договору фінансового лізингу №2666 від 23.06.2017 року (щодо придбання позивачем автомобіля) між ТОВ «Єврокар Україна» та позивачем ОСОБА_3, останньою було сплачено авансовий платіж у розмірі 54312 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.64, 65). Однак, сторонами не було погоджено істотних умов вказаного договору, останній не було укладено у передбачений законом формі.

У письмовій заяві представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовнійзаяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З метою укладання договору фінансового лізингу №2666 від 23.06.2017 року (щодо придбання позивачем автомобіля) між ТОВ «Єврокар Україна» та позивачем ОСОБА_3, останньою було сплачено авансовий платіж у розмірі 54312 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.64, 65). Однак, сторонами не було погоджено істотних умов вказаного договору, зокрема щодо його предмету - автомобіля, вказаний договір не було укладено у передбачений законом формі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору, відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином договір фінансового лізингу, укладений з фізичною особою, має бути нотаріально посвідченим, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ураховуючи, що договір лізингу, укладений між сторонами, де учасником є фізична особа, не був посвідчений нотаріально, як передбачено ст. 799 ЦК України, отже укладений з порушенням вимог закону, то такий договір є нікчемним і визнання його недійсним судом не вимагається, а відтак сплачені позивачем грошові кошти на виконання цього договору підлягають поверненню, як передбачено ч. 2 ст. 216 ЦК України.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, накористь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, отже належить стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, 640 грн. судового збору, а також судові витрати на правову допомогу в сумі 2560 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76 - 81, 133, 137, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352, на підставі ст.ст. 215, 216, 220, 799, 806 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, грошові кошти у розмірі 54312 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, 640 грн. судового збору.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна", , адреса - м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 57, офіс 57/1, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" судові витрати на правову допомогу в сумі 2560 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ