ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №588/1321/18

Номер провадження 22-ц/816/2169/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 січня 2019 року в складі судді Линник О.С., ухваленого у м. Тростянець, повне судове рішення складено - 07 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у серпні 2018 року, в якому після уточнення, ОСОБА_1 просила: 1) зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення - перемістити межу із відступом на частину земельної ділянки відповідача на 5 метрів; 2) скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.12.1999 року, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Тростянецької міської ради народних депутатів за №493 від 24.11.1999 року, на земельну ділянку по АДРЕСА_3 та зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №801.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Рішенням Тростянецької міської ради за №78 від 19.02.2016 року їй надано право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, споруд і будівель за вказаною адресою. Зазначає, що її сусідка ОСОБА_2 частково зайняла частину земельної ділянки, яка передана у користування позивача, з відступом межі приблизно на 3-5 метри від її межі, чим порушує її права. Вказує, що ОСОБА_2 отримала з порушенням державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.12.1999 року, виданий на підставі рішення виконкому Тростянецької міської Ради народних депутатів за №493 від 24.11.1999, оскільки ОСОБА_2 видавалося одне рішення на земельну ділянку міською радою за №461 від 19.11.1997 загальною площею 910 кв.м., згідно генерального плану її садиби, а не площею 0,10 га під будівництво і ведення господарства і 0,014 га для садівництва, як указано у даному державному акті. Інші рішення про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_2 міською радою не приймалися. Крім того, у 2013 році Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про заборону видачі у приватну власність громадянам-жителям міста земельної ділянки не більше 0,10 га.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу на новий розгляд іншому судді.

Доводи скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач частково зайняла частину використовуваної нею земельної ділянки. Вона неодноразово зверталась до органу місцевого самоврядування, інших державних органів з даного приводу, а також намагалась мирно вирішити спір, однак це не дало ніякого результату, тому її порушене право землекористувача підлягає захисту в судовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що судом постановлене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилися. У листі до суду просила розглядати справу без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на не надала належних, достатніх і допустимих доказів про те, що відповідач порушує межу земельної ділянки позивача, якою користується остання, а саме перемістила межу на 5 м та будь-яких доказів щодо незаконності видачі державного акту відповідачеві також суду не представила.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що рішенням виконкому Тростянецької міської Ради народних депутатів за №114 від 18.05.1988 року під будівництво 2-х квартирного жилого будинку заводу «Мінвод» було виділено земельну ділянку площею 800 кв.м (а.с.4).

Після побудови жилого будинку, рішенням виконкому міської Ради народних депутатів за №26 від 09.02.1997 року, новозбудованим будинкам присвоєно номери: АДРЕСА_4, АДРЕСА_1, АДРЕСА_5 та видати ордери на заселення, у т.ч. видати ордер ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 3, 7, 8).

30.05.1997 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру (а.с. 7).

Рішенням Тростянецької міської ради за №78 від 19.02.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було надано право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства площею 577 кв. м (1/2) по АДРЕСА_1 (а.с.6, 101).

Власницею домогосподарства по АДРЕСА_3, земельна ділянка якого межує із земельною ділянкою ОСОБА_1, є ОСОБА_2

Відповідно до генерального плану від 08.02.1973 року за адресою АДРЕСА_3 загальна площа земельної ділянки складала 910 кв.м. (а.с.9).

19.11.1997 року було погоджено та закріплено межі земельної ділянки по АДРЕСА_3, про що складено відповідний акт (а.с.11).

Рішенням виконкому Тростянецької міської ради за №461 від 19.11.1997 року вирішено передати у приватну власність безкоштовно земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих будівель у розмірі і кількості згідно додатку №1. Пунктом 3 вказаного рішення передбачено, що остаточний розмір площі земельної ділянки встановити при видачі Державного акта. Згідно додатку №1 до вказаного рішення ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площе 910 кв.м. по АДРЕСА_3 (а.с.65-67).

Рішенням Тростянецької міської Ради народних депутатів за №493 від 24.11.1999 року було внесено уточнення у площі земельних ділянок, переданих у власність громадян м.Тростянець, виявлені при проведенні робіт по складанню державних актів на право приватної власності на землю, у т.ч. уточнено площу земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_3, та указано уточнену загальну площу 1140 кв.м, у тому числі під індивідуальним житловим будівництвом - 1000 кв.м, під особистим підсобним господарством -140 кв.м (а.с.62-64).

На підставі вищевказаного рішення №493 від 24.11.1999 року, ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.12.1995 року, згідно якого у її приватну власність була передана земельна ділянка по АДРЕСА_3, загальною площею 0,1140 гектарів, у т.ч. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд - 0,1000 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,0140 га (а.с.10).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була виготовлена гр.ОСОБА_2 28.11.2017 року на належну їй вищеуказану земельну ділянку на підставі Державного акту серії НОМЕР_1, відповідно до якої земельній ділянці площею 0,1000 га ( в тому числі 0,0406 га - сільськогосподарські угіддя, 0,0594 га забудовані землі) присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2, земельній ділянці площею 0,0140 га (сільськогосподарські угіддя) - кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.118-122).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що 29.11.2017 року проведена державна реєстрація прав власності відповідача на нерухоме майно - вищевказані земельні ділянки площею 0,1 га та 0,014 га (а.с. 116,117).

Підставами позовних вимог ОСОБА_1 є порушення її прав, як землевласниками, з боку суміжного землевласника ОСОБА_2 у зв'язку з частковим зайняттям останньою земельної ділянки позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як встановлено, земельна ділянка, на якій розташоване будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, була виділена рішенням виконкому Тростянецької міської Ради народних депутатів за №114 від 18.05.1988 року заводу «Мінвод», а у травні 1997 року ОСОБА_1 було набуто право власності тільки на квартиру в зазначеному будинку.

З набуттям чинності Земельного кодексу України 2001 року було введено положення, за яким до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ст. 120 ЗК України).

Однак, на час набуття позивачем права власності на квартиру в житловому будинку, діяв Земельний кодекс України 1992 року, відповідно до ст.ст. 22, 23 цього Кодексі право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Проте, як встановлено, позивач при набутті права власності на кватиру, питання про виділ земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувала, тому права власності на землю не набула. Напроти, у відповідача на час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 належно оформлені документи на суміжну земельну ділянку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки у ОСОБА_1 не оформлено належним чином право користування земельною ділянкою, розташованою під частиною будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якій розміщено приміщення її квартира, а тому остання не довела про порушення її прав землекористувача з боку суміжного землевласниками ОСОБА_2, яка набула права власності на свою земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко