Справа №305/116/19
Провадження по справі 2/305/242/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді - Бліщ О.Б.

секретаря с/з - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1 в особі представника ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_2 до ОСОБА_4, мешканця АДРЕСА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2018 року о 14 год.20 хв. по вул. Миру в м. Рахові, Закарпатської обл., громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, керуючи легковим автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, не надав перевагу у русі легковому автомобілю «Volkswagen Passat», д.н.з.НОМЕР_3, що знаходився під керуванням громадянина ОСОБА_2, який рухався з правого боку, скоївши з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, громадянин ОСОБА_4 порушив вимоги п.10.11 Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена положеннями ст.124 КУпАП.

Факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.11.2018 о 14.20 год. по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області, та факт участі у даному ДТП автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, який знаходився під керуванням громадянина ОСОБА_4, факт заподіяння в даній ДТП автомобілю «Volkswagen Passat», д.н.з.НОМЕР_3, яким керував позивач механічних пошкоджень, та факт порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. від 26.12.2018 р., винесеною по справі №305/2250/18 (провадження №3/305/589/18).

Сума матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №01-19/01/19 від 02.01.2019, складеного оцінювачем - ОСОБА_6 (сертифікат №916/18 від 26.11.2018), становить загальну суму в розмірі 47853 гривень.

Тому, просив суд, винести рішення, яким стягнути із громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь позивача грошову суму матеріальної шкоди в загальному розмірі 47 853 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, від 13.02.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали відповідач, ОСОБА_7 отримав 20.02.2019.

04.03.2019 від представника відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг №18 від 01.03.2019, до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив подано у строки встановлені в ухвалі про відкриття провадження у справі. У вказаному відзиві зазначено, що відповідач та його представник позовні вимоги не визнають, оскільки на їх думку до матеріалів позовної заяви не додано жодного документу, що дійсно мала місце вказана ДТП, відповідачу невідомо якими саме матеріалами користувався оцінювач надаючи звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ушкодження автомобіля, вважає вказаний звіт безпідставним, не встановлено ступінь вини ОСОБА_2. в даній ДТП, що можливо встановити лише висновком судово-автотоварознавчої експертизи, тому вважають позовні вимоги безпідставними та просять відмовити в їх задоволенні.

В свою чергу представник позивача ОСОБА_3 надав суду відповідь на відзив.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, відзив та відповідь на відзив, суд, прийшов до наступного висновку.

16 листопада 2018 року о 14 годині 20 хвилин по вулиці Миру в місті Рахові, Закарпатської області, громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканець АДРЕСА_3, керуючи легковим автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, не надав перевагу у русі легковому автомобілю «Volkswagen Passat», д.н.з.НОМЕР_3, що знаходився під керуванням громадянина ОСОБА_2, який рухався з правого боку, скоївши з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, громадянин ОСОБА_4 порушив вимоги п.10.11 Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена положеннями ст.124 КУпАП.

Вказана обставина підтверджується постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2018, якою ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Вказана постанова набула законної сили 09.01.2019.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_4 у скоєнні ДТП 16.11.2018 є доведеною і не підлягає розгляду в судовому процесі під час розгляду цієї цивільної справи.

Таким чином, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача зазначені у відзиві про те, що позивачами не надано обґрунтованих доказів, чи мала місце вказана ДТП, оскільки вказана обставина встановлена судовим рішенням. Також не потребувало встановлення ступеню вини або невинуватості водія ОСОБА_2 в даній ДТП, оскільки винну особу встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Окрім того, з тексту постанови суду вбачається, що відповідач енецький Е.Е. вину свою у вчиненні ДТП визнав, щиро розкаявся.

За загальними цивільно-правовими нормами кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом визнання такого права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.4 ЦПК України, ста.ст.15-16, ст.392 ЦК України).

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Керуючись положеннями п.4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з положеннями п.5 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до положень п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками (матеріальною шкодою) є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із приписами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сума матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №01-19/01/19 від 02.01.2019 складеного оцінювачем - ОСОБА_6 (сертифікат №916/18 від 26.11.2018), становить загальну суму в розмірі 47 853 гривні. Представник відповідача у своєму відзиві ставить суму зазначену у вказаному звіті під сумніви, однак, на підтвердження своїх заперечень не надає суду жодного належного та допустимого доказу про іншу суму матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП винним у вчиненні якої визнано відповідача. Окрім того, на підтвердження іншої суми матеріального збитку, відповідач та його представник не заявив клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, тоді як у відзиві вказує на те, що тільки такий висновок буде належним доказом суми матеріального збитку. Отже, свої доводи наведені у відзиві, представник відповідача належним чином не довів.

Таким чином, об'єктивними обставинами справи та належними і допустимими доказами в відповідності до положень ст.ст.77-81 ЦПК України позивачем та його представником доводиться факт спричинення ОСОБА_2, відповідачем, матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, винуватцем якої являється відповідач,а тому позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768, 40 грн. судових витрат, а саме судового збору сплаченого позивачем при звернення з даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканця АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, грошову суму матеріальної шкоди в загальному розмірі 47 853 (сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 08 квітня 2019 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.