Справа № 307/1456/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду, ухваленого 07 лютого 2018 року головуючим суддею Чопик В.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТДВ "Страхова компанія Київ-Ре", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.11.2016 року, близько 15:00 год., на автомобільній дорозі Мукачево-Рогатин-Львів по вул. Головній в с.Бедевля, Тячівського району, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки "Вольцваген", н.з. АО 0070 ВМ, що на праві власності належить ОСОБА_2, маючи намір здійснити поворот ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки "Дейво", н.з. АО1299 АС, яким керував її чоловік ОСОБА_4 і який рухався у зустрічному напрямку по головній дорозі і внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_3 п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України сталося зіткнення, внаслідок якого її автомобіль зазнав значних пошкоджень. ОСОБА_3 судовим рішенням визнаний винним та на нього накладено адміністративне стягнення. На підставі ст. 280 КУпАП, судом було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні. Цивільно-правова відповідальність відповідачів, відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре», Поліс обовязкового страхування № АЕ 4019890. Сума страхового відшкодування визначена в розмірі 50 000 грн., франшиза - 500 грн., тобто страхова виплата у разі настання страхового випадку складає 49 500 грн. На підставі її заяви страховик відкрив страхову справу та оцінив матеріальні збитки на суму 25829,14 грн. і відповідно до листа №616 від 24.04.2017 року зобовязався цю суму перерахувати їй на рахунок. Через незгоду з розміром відшкодування та необхідними на відновлювальний ремонт затратами, вона замовила незалежну оцінку необхідних витрат на відновлювальний ремонт. За висновком спеціаліста вартість відновлювального ремонту складає 73078 грн., ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження визначення спеціалістом в розміром 67800 грн. Оскільки відновлювальний ремонт є економічно необґрунтованим, вона, як власник транспортного засобу визнає цей транспортний засіб фізично знищеним.

Крім того, страховик затримує виплату страхового відшкодування без пояснення причин, що незаконним. Після закінчення визначеного відповідачем строку подання необхідних документів, відповідач надав негативний висновок щодо виплати страхового відшкодування і така виплата відповідачем не проведена. Таким чином стверджує, що відповідач порушує свої зобовязання за договором страхування, а отже повинен сплати пеню.

Оскільки ТВД «Страхова компанія «КиївРе» заперечив розмір вимог стверджуючи, що франшиза за договором страхування складає 2000 грн., пеня розрахована не коректно, стверджує, що сума заборгованості за зобовязаннями по договору страхування станом на 1 червня 2017 року складає 48 000 грн.. Сплачено відповідачем ТВД «Страхова компанія Київ-Ре» станом на 13.07.2017 року суму 15 829,14 грн., і на цю суму слід зменшити позовні вимоги. Отже кількість прострочених днів за період з 01.03.2017 року по 13.07.2017 року складає 93 дні, а за період з 13.07.2017 троку по 17.10.2017 рік - 96 днів. Сума пені за зазначені періоди складає відповідно 4 437,04 грн. та 2071,27 грн.

Крім того, внаслідок знищення транспортного засобу вона та її сімя втратила багато можливостей: поїздки чоловіка повязані з роботою та можливістю отримати заробіток, можливості поїздок на відпочинок, через що вона має моральні (душевні) страждання, що були викликані втратою цих можливостей, позаплановою необхідністю додаткових витрат на найм іншого автомобіля, інших негативних явищ у т.ч. у приниженні гідності, ділової репутації, зниження престижу та підрив довіри до них у знайомих, клієнтів. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 20000 грн. і вважає, що ці кошти слід стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі наведеного, остаточно просила суд стягнути з ТДВ "Страхова компанія Київ-Ре" на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 32 170,86 грн. та штрафних санкцій (пеню) в сумі 6508,31 грн., всього в сумі 38 679,17 грн., а також стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на її користь кошти матеріальної шкоди в сумі 21 800 грн., розмір якої не покриває страхове відшкодування, та моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Рішенням Тячівського районного суду від 07 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги наданий нею звіт, як доказ розміру спричиненої шкоди. Натомість вважає, що звіт наданий страховиком є неналежним та недопустимим доказом. Суд безпідставно поклав на позивача обовязок доводити обcтавини щодо часткової виплати страховиком їй страхового відшкодування. Оскільки страховик не виконав свого обовязку, то вона вправі ставити питання про стягнення пені. Також суд необґрунтовано відмовив їй у стягненні моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Встановлено, що 28.11.2016 року близько 15.00 год. на автодорозі Мукачево Рогатин-Львів по вул. Головній в с.Бедевля, Тячівського району сталося ДТП за участю транспортних засобів: «Volkswagen Caddy», н.з АО 0070 ВМ. який знаходився під керуванням ОСОБА_3, а на праві власності належить ОСОБА_2, та «Daewoo Nexia», д.н. А01299АС, яким керував ОСОБА_5, та належить на праві власності позивачу. Внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження (Т.1 а.с.10, 11).

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (Т.1 а.с.8, 9).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована у Страховій компанії «Київ-Ре» згідно полісу № АЕ/4019890, за яким забезпеченим є транспортний засіб «Volksvagen Caddy», д.р.н. АО 0070 ВН. Ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза рівна 2000 грн. (Т.1 а.с.111).

01.12.2016р. ОСОБА_1 звернулася до ТзДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» із заявою про виплату їй страхового відшкодування. (Т.1 а.с.82)

Листом від 24.04.2017р. ТзДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» повідомила ОСОБА_1 про те, що на підставі її заяви складено страховий акт та прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування в розмірі 25829,14 грн. (Т.1 а.с.12).

Згідно ОСОБА_6 про оцінку колісного транспортного засобу №4841 від 24.12.2016р., складеного ФОП ОСОБА_7, вартість відновлюваного ремонту КТЗ «Daewoo Nexia», д.н. А01299АС, який належить ОСОБА_1 з урахуванням фізичного зносу становить 33394,97 грн. (Т.1 а.с.83-107).

Вказаний звіт виготовлено на замовлення страховика, після отримання ним заяви від ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, і сам його покладено в основу розрахунку страховиком розміру страхового відшкодування (Т.1 а.с.108).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з сторонами не надано доказів щодо розміру суми виплаченого страхового відшкодування, а тому суду є сумнів щодо розміру збитків, що підлягають стягненню. Щодо моральної шкоди, то така на думку не суду не підтверджена належними та допустимими доказами.

Однак такий висновок суду є помилковим та не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, згідно ст.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди , заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум , зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно з п.34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобовязаний направити свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розмір збитків.

Відповідно ж до п. 36.2. ст. 36 Закону страховик зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Колегія суддів констатує, що визначений страховиком розмір завданої шкоди на підставі звіту №4841 від 24.12.2016р., відповідає вказаним приписам Закону. Зокрема такий звіт складено субєктом оціночної діяльності ОСОБА_7, який має відповідну кваліфікацію (Т.1 а.с.107). Огляд пошкодженого автомобіля здійснено 13.12.2016р., тобто протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому підлягає відхиленню посилання ОСОБА_8 на порушення Страховиком цього строку, оскільки 26 грудня є датою завершення оформлення звіту, а не датою проведення огляду ТЗ. Отже такий звіт слід визнати належним та допустимим доказом на підтвердження розміру спричиненої шкоди.

Що стосується наданого позивачем ОСОБА_6 №56/03 від 27.03.2017 року про визначення матеріального збитку, то колегія суддів критично його оцінює позаяк такий складено через чотири місяці після ДТП, а тому не може вважатися актуальним.

Також апеляційний суд вважає, що страховиком вірно визначено розмір страхового відшкодування в сумі 25 829,14 грн. (33394,97 грн. збитків 5565,83 грн. ПДВ 2000 грн. франшиза = 25 829,14 грн.).

Водночас не можна погодитись з висновком суду щодо неможливості визначення розміру невиплаченого страхового відшкодування ОСОБА_8

Встановлено, що після отримання заяви ОСОБА_8 Страховик потягом 90 днів не здійснив виплати страхового відшкодування, як цього вимагає Закон. Страховиком лише частково виплачено ОСОБА_8 страхове відшкодування, що ним визнається.

Суд першої інстанції, пославшись на неможливість визначення суми виплаченого страхового відшкодування та вказавши на сумнівність визнаної страховиком суми, фактично усунувся від встановлення даної обставини, чим допустив неповне зясування обставин справи.

Колегія суддів констатує, що матеріали справи містять докази, які дозволяють визначити розмір сплаченого ОСОБА_8 страхового відшкодування.

Так, після отримання заяви про страховий випадок та визначення розміру страхового відшкодування страховиком частково виплачено страхове відшкодування, а саме: 2829,14 грн. згідно квитанції від 12.06.2017 року (Т.1 а.с.115), 3000 грн. згідно квитанції від 21.06.2017 року (Т.1 а.с.114), 5000 грн. згідно квитанції від 27.06.2017 року (Т.1 а.с.113), 5000 грн. згідно квитанції від 13.07.2017 року (Т.1 а.с.112). Загальна сума сплачена згідно квитанцій становить 15829,14 грн.

Крім того, з виписки з рахунку ОСОБА_8 вбачається, що на її зарплатну картку в рахунок оплати страхового відшкодування перераховано наступні суми: 30.10.2017 року 2000 грн., 31.10.2017 року 1000 грн., 08 листопада 2017 року 500 грн., 09 листопада 2017 року 500 грн., 15 січня 2018 року 1000 грн. (Т.1 а.с.213-215). Загальна сума коштів, перерахованих на зарплатну картку позивача становить 5000 грн.

А отже невиплачена сума страхового відшкодування становить 5000 грн. (25829,14 15829,14 - 5000) і така сума підлягає стягненню з ТзДВ «Страхова компанія «Київ-Ре». Інша частина вимог ОСОБА_8 про відшкодування збитків до ТзДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» та до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (на підставі ст.1194 ЦК України), задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

У відповідності до п.36.5 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже зважаючи на те, що заява про страхове відшкодування подана 01.12.2016р. і таке не виплачено в повному обсязі, то починаючи з 02.03.2017р. ОСОБА_8 вправі ставити питання про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Як слідує із остаточної заяви ОСОБА_8 про зімну розміру позовних вимог, нею ставиться питання про стягнення пені по 17.10.2017 року, а отже виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу пеню слід стягнути саме за вказаний період. При цьому облікові ставки НБУ в вказаний період становили: з 26.01.2017р. 14%, з 14.04.2017 р. -13%, з 26.05.2017 р. 12,5%.

Отже за період з 02.03.2017 по 13.04.2017 року пеня складає 25829,14 грн. * 28% * 43 дні /365 = 852,01 грн. За період з 14.04.2017 по 25.05.2017 року пеня складає 25829,14 грн. * 26% * 42 дні /365 = 772,75 грн. За період з 26.05.2017 по 12.06.2017 року пеня складає 25829,14 грн. * 25% * 18 днів /365 = 318,44 грн. За період з 13.06.2017 по 21.06.2017 року пеня складає 23 000 грн. * 25% * 9 днів /365 = 141,78 грн. За період з 22.06.2017 по 27.06.2017 року пеня складає 20 000 грн. * 25% * 6 днів /365 = 82,19 грн. За період з 28.06.2017 по 13.07.2017 року пеня складає 15 000 грн. * 25% * 14 днів /365 = 143,84 грн. За період з 14.07.2017 по 17.10.2017 року пеня складає 10 000 грн. * 25% * 96 днів /365 = 657,53 грн. Загальний розмір пені за період з 02.03.2017р. по 17.10.2017р. становить 2968,54 грн., і дану суму слід стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Київ-Ре».

З приводу вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки в даному випадку внаслідок ДТП було пошкоджено майно позивача, то вона вправі ставити питання про відшкодування їй моральної шкоди за це. При цьому моральна шкода підлягає відшкодуванню саме винною особою, тобто ОСОБА_3 Вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки доказів наявності її вини у пошкодженні належного позивачу автомобілю матеріали справи не містять. Та обставина, що ОСОБА_2 є власником автомобіля, під керуванням якого третьою особою сталося ДТП, само по собі не є підставою для покладення не неї обовязку відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Верховний Суд України в п.9 Постанови Пленуму ВСУ від №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки внаслідок ДТП автомобілю позивача було завдано значної шкоди, яка повністю не відшкодована і наразі, то це спричинило йому моральні страждання. Враховуючи тривалість такої ситуації та неможливість за цей період повноцінно користуватися автомобілем, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн.. що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням вищенаведеного апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1-4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем предявлено вимоги майнового та немайнового характеру (щодо стягнення моральної шкоди). Вимоги майнового характеру предявлено на суму 38679,17 грн. Апеляційним судом такі задоволено в розмірі 7968,54 грн., що становить 20% від предявлених вимог. Позивачем сплачено судовий збір в частині предявлених майнових вимог до суду першої інстанції в розмірі 1600 грн., а за подання апеляційної скарги на суму 2400 грн. Загальна сума становить 4000 грн., а отже з ТзДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 800 грн. (4000 * 20%). Оскільки моральна шкода задоволена апеляційним судом в розмірі 10000 грн. стосовно відповідача ОСОБА_3, що становить 50% від предявлених вимог, то на останнього слід покласти половину судових витрат, понесених позивачем в частині предявлення вимоги про стягнення моральної шкоди. До суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 718,61 грн., а до апеляційного суду в розмірі 1077,91 грн. Загальна сума судового збору сплачена ОСОБА_8 у звязку з предявленням вимоги про відшкодування моральної шкоди становить 1796,52 грн., а тому з ОСОБА_3 на її користь слід стягнути судовий збір у розмірі 898,26 грн. (1796,52 * 50%).

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Тячівського районного суду від 07 лютого 2018 року та ухвалити по справі нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5000 грн. та 2968,54 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір і розмірі 898,26 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: