Провадження № 2/761/1184/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати за ним право власності на Ѕ частку (яка складається з ј частки, що належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Іванько О.О. 20.09.2005 та зареєстровано в реєстрі за №18-7558 та ј частки, що належала ОСОБА_6 на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року у справі №761/38517/14-ц) житлового будинку №1-а з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер рідний брат позивача - ОСОБА_6

Після смерті брата залишилось три об'єкти нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1

У вересні 2016 року позивач звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого брата, проте отримав відмову, так як закінчились строки звернення із такою заявою. Рішенням суду було визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Та під час розгляду вказаної справи стало відомо, що спадщину після померлого брата прийняв ОСОБА_5 як начеб-то «син» померлого брата. Свідоцтво на частину будинку йому не видавалось.

Позивач зазначає, що ОСОБА_5 не є сином покійного ОСОБА_6 та взагалі не є родичем померлого, а документи подані до нотаріальної контори є підробними.

Після продовження судом строків на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину так як є спадкоємець першої черги.

А тому так як позивач не має іншої можливості отримати спадщину, для захисту порушеного права він звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні не заперечували права позивача на отримання у спадщину частини будинку, проте зазначили, що до будинку відповідач здійснив добудову, а тому суд має зазначити в рішенні суду від якої площі успадкував позивач частину будинку.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи за зареєстрованою адресою проживання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не направив.

А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав.

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На день смерті ОСОБА_6 йому на праві власності належала: ј частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.09.2005 року та ј частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 10.05.2016 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_5 та зазначив, що він є сином померлого.

На підставі заяви ОСОБА_5 від 03.06.2016 року, йому в цей же день було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

На інші об'єкти нерухомості, зокрема частину житлового будинку №1-а з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 не видавалось.

16.09.2016 року ОСОБА_4 звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року брата ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.01.2017 року (справа №761/35230/16-ц) визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його рідного брата ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_6 за законом, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5, який звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6, використав підроблені документи, що підтверджують його родинний зв'язок з померлим ОСОБА_6 та в подальшому на їх підставі отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги на частину спадщини померлого ОСОБА_6 - квартиру АДРЕСА_2.

Оскільки такі обставини встановлені рішенням суду, тому вона не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 неодноразово звертався до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва.

Як встановлено в судовому засіданні, первинна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 була проведена на ім'я ОСОБА_9 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво житлового будинку на праві власності, посвідченого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 13.10.1951 року №245 та акту прийому від 30.06.1961 року.

В подальшому від ОСОБА_10 (згідно тексту договору) право власності на Ѕ частину житлового будинку перейшло до ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 5-ю Київською державною нотаріальною конторою 09.09.1961 року №8758. Як вбачається з тексту договору, ОСОБА_11 набула право користуватись двома кімнатами загальною площею 27,50 кв.м., кухнею, верандою, кладовою, ванною першого поверху, половиною погреба та половиною присадибної ділянки. Вбиральня, розташована на першому поверсі та вхід в будинок мають служити для спільного користування.

Від ОСОБА_12 право власності на Ѕ частину житлового будинку перейшло до ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою 03.09.1976 року №5ДН-4970. Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину, до спадкового майна входить Ѕ частина жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель що належала померлій ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу, від 09.09.1961 року. Жилий будинок в цілому загальною площею 65,8 кв.м.

Від ОСОБА_14 право власності на ј частину житлового будинку перейшло до ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою 29.11.1990 року №6н-7732. Як зазначено в Свідоцтві, житловий будинок - цегляний, житловою площею 65,8 кв.м., а також господарські та побутові приміщення та побудови: сарай під літерою «Б», сарай під літерою «В», спорудження (на російській мові «сооружения»).

Від ОСОБА_14 право власності на ј частину житлового будинку перейшло до ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою 29.11.1990 року №6н-7732.

Від ОСОБА_16 направо власності на ј частину будинку перейшло до ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою 20.09.2005 року №18-7558. В свідоцтві зазначено, що житловий будинок цегляний зазначений на плані під літ. А, житловою площею 65,8 кв.м., має слідуючі будівлі та споруди: сарай під літ.В, спорудження під №1-5.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року за ОСОБА_6 визнано право власності в порядку спадкування за законом на ј частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав на праві власності ОСОБА_15.

Під час слухання справи не встановлено права інших осіб на спадкування за законом чи заповітом.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовився від прийняття спадщини; віднесений, згідно закону до другої черги спадкоємців, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за можливе визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину будинку (яка складається з: ј частки, яка належала ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Іванько О.О. 20.09.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №18-7558 та ј частки, що належала ОСОБА_6 на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року, справа №761/38514-14-ц) №1-а житловою площею 65,8 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд (сарай під літ.Б, сарай під літ.В, спорудження під АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача судові витрати так як саме внаслідок його дій права позивача були порушені.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1217, 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 141, 213, 263, 264, 265ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_1) про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину будинку (яка складається з: ј частки належала ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Іванько О.О. 20.09.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №18-7558 та ј частки, що належала ОСОБА_6 на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року, справа №761/38514-14-ц) №1-а житловою площею 65,8 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд (сарай під літ.Б, сарай під літ.В, спорудження під АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1 350,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула