Справа № 412/6937/13-ц
УХВАЛА

іменем України

15 квітня 2019 року

Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове Луганської області питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 412/6937/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області звернувся представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого документа № 412/6937/13-ц, виданого Краснодонським міськрайонним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь АТ «РОДОВІД БАНК» у розмірі 68837, 07 грн.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 14 лютого 2019 року було ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження у справі № 412/6937/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа можливе лише після вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Учасники справи, а саме представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ПАТ «РОДОВІД БАНК» до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 02 грудня 2013 року.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається,що рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 02 грудня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» (п/р 2909762 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712, код14349442) заборгованість за кредитним договором № Ск-1297-019743/8-2008 від 01.08.2008 року станом на 23.07.2013 року , яка складається з 21 001,66 грн. тіло кредиту; 38,51 грн. проценти за кредитом; 13 638,07 грн. комісія за кредитом; пеня за кредитним договором 25000,00 грн.; стягнути інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 5259,54 грн. та три відсотки річних за користування зайомними коштами в розмірі 3899,29 грн.; всього стягнути 68 837,07 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять сім гривень 07 копійок), стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» (п/р 2909762 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712, код14349442) судовий збір в сумі 2463,58 грн., в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Встановлено, що будь-які матеріали цивільної справи № 412/6937/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, до Сватівського районного суду Луганської області не передавалась.

За таких обставин суд вважає доведеним факт втрати судового провадження.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку на його думку необхідно відновити.

ОСОБА_2 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-524/0/4-15 від 02.04.2015 р. судам надано розяснення, що у разі якщо є необхідність у вирішенні процесуальних питань, які виникають після ухвалення судового рішення у справі, матеріали якої не передано до суду відповідно до встановленої підсудності, зазначені питання можуть бути вирішені шляхом застосування механізму відновлення втраченого провадження в порядку, передбаченому Розділом ІХ ЦПК.

Судом встановлено, що в зібраних матеріалах міститься копія рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є належним та достатнім доказом для відновлення втраченого провадження по вказаній цивільній справі в частині судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 412/6937/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 02 грудня 2013 року, а саме:

« Справа № 412/6937/13-ц

Провадження № 2/412/2297/13

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року м. Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого - судді Рімашевської О. В., при секретарі Сєріковій Н.М., за участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краснодону цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 246 357,99 грн, поклавши на відповідача судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги; в обґрунтування вказав, що 01.08.2008 року з відповідачем по справі був укладений кредитний договір №Ск-1297-019743/8-2008 , у відповідності до якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 22908,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.08.2010 року. Однак, відповідачем умови договору належно не виконувалися, в результаті чого станом на 23.07.2013року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 246 357,99 грн., із розрахунку: 21 001,66 заборгованість за тілом кредиту; 38,51 грн заборгованість за відсотками; 13638,07 грн. заборгованість по комісії. У зв»язку з порушенням зобов»язань, позивачем нараховані договірні санкції: 202 520,92 грн. пеня за порушення зобов»язань; також нараховані санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних за користування кредитними коштами в сумі 3899,29 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 5259,54 грн. Представник позивача вказує, що добровільно відповідач заборгованість не сплачує. У звязку з чим представник позивач просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по кредитному договору в зазначеному розмірі, поклавши на відповідача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково в сумі заборгованість по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам та комісії. Факту укладення кредитного договору не оспорює. Вказує, що був ознайомлений з умовами кредитного договору та був з ними згоден. У зв»язку з різким погіршенням матеріального стану не зміг в повному обсязі виконати взяті на себе збов»язання, хоча проплати здійснює за можливості. Заперечує проти стягнення суми пені. Ознайомившись з розрахунками заборгованості, не оспорює правильність їх нарахування. Просив не стягувати з нього пеню, посилаючись на важке матеріальне становище: вказав, що має на утриманні двох дітей, одна дитина інвалід; потребує коштів на лікування; дружина відповідача не працює, оскільки доглядає за дитиною інвалідом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду.

ОСОБА_2 вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобов»язується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором.

Встановлено, що 01.08.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № Ск-1297-019743/8-2008 про надання позивачем відповідачу кредитних коштів в розмірі 22908,90 грн. за умовами сплати 0,1% річних строком до 01.08.2010 року (а.с.11-16).

П. 2.14 договору була передбачена сплата відповідачем плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,7% від суми наданого кредиту; згідно з п. 4.1.8, 4.1.9, відповідач брала на себе зобов»язання погашати кредит щомісячними платежами в сумі 1574,07 грн.

ОСОБА_2 п. 4.1.23 договору, за порушення строків погашення заборгованості, відповідач зобов»язана сплатити банку пеню за кожень день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. За п. 4.1.24 кредитного договору, відповідач зобов»язувався забезпечити повне погашення кредиту відповідно до умов укладеного договору до 01.08.2010 року.

Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки пені додатково між стронами не узгоджувався та становить 3 роки, як це передбачено цивільним законодавством; строк позовної давності за заявленими вимогами не пропущений.

Факту укладення кредитного договору на вказаних умовах між сторонами, ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, відповідач в судовому засіданні не оспорював; підтвердив, що йому роз»яснювались умови надання кредиту.

Через порушення взятого на себе зобов'язання відповідач має заборгованість за кредитним договором станом на 23.07.2013 року в розмірі 246 357,99 грн., яка складається з: 21001,66 грн. заборгованість за кредитом; 38,51 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 13638,07 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідач в судовому засіданні визнав факт порушення взятих на себе за кредитним договором зобов»язань; правильності нарахування заборгованості за кредитом, наданої позивачем, не оспорює.

За правилами ст. ст. 525 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту.

На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини, відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору: 21001,66 грн. заборгованості за тілом кредиту; 38,51 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 13638,07 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Розглянувши заявлені вимоги в частині стягнення пені за невиконання грошового зобов»язання в сумі 202 520,92 грн, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 з п. 4.1.23 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості, відповідач зобов»язана сплатити банку пеню за кожен день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. Представник позивача вказав на те, що сума пені нарахована за один рік, який передував даті звернення до суду

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожень день прострочення виконання.

Із розрахунків розміру пені, пред»явленої позивачем до стягнення, вбачається, що пеня розрахована із суми всієї заборгованості за кредитом.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що судом може бути самостійно зменшений розмір неустойки, який пред»являється до стягнення, при наявності для цього певних підстав.

Судовому засіданні відповідачем заявлене клопотання про звільнення від сплати пені.

Аналіз ч. 3 ст. 551 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що повне звільнення від уплати штрафних санкцій, встановлених договором, вказана правова норма не передбачає; але , в разі підстав для цього, суд має можливість зменшити розмір санції.

При визначенні розміру пені, яка має бути стягнута з відповідача за неналежне виконання зобов»язання, суд враховує, що розмір нарахованої позивачем пені (202 520,92 грн.) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом (21001,66 грн), також суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача незадовільний стан здоров»я неповнолітнього сина відповідача, підтвердженого медичними документами, наявність на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей; те, що дружина позивача не працює, оскільки доглядає за дитиною-інвалідом; суд також враховує, що позивачем тривалий час не здійснювались заходи щодо витребування з відповідача заборгованості за кредитним договором, сума пені нарахована зі всієї суми простроченого грошового зобов»язання, яка виникла за період з 2010 по липень 2013 року. Оцінивши в сукупності всі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, враховуючи відсутність у позові посилань на реальні збитки, понесені позивачем через невиконання відповідачем грошового зобов»язання в обгрунтування розміру пені, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 25 000,00 грн.

Розглянувши вимоги про стягнення з відповідача 3% за користування кредитними коштами та інфляційних нарахувань на суму заборгованості, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми.

ОСОБА_2 з правовою позицією, викладеною в 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів,

що виникають із кредитних правовідносин», За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача вказаних сум.

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 68837,07 грн., із розрахунку 21001,66 грн. (тіло кредиту) + 38,51 грн. (заборгованість за відсотками)+ 13638,07 грн. (заборгованість за комісією)+ 25 000,00 (пеня)+3899,29 грн. (3% річних за користування коштами) + 5259,54 грн (інфляційні нарахування).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В ході судового розгляду справи суд дійшов до висновку про те, що всі позовні вимоги заявлені обґрунтовано, але, задовольняючи клопотання відповідача, судом зменшений розмір пені. Суд вважає, що часткове задоволення позову в даному випадку не є підставою для зменшення суми понесених позивачем судових витрат, тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 625,1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 5 - 15, 60, 61, 79, 83, 88, 174, 169, 212 215, ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» (п/р 2909762 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712, код14349442) заборгованість за кредитним договором № Ск-1297-019743/8-2008 від 01.08.2008 року станом на 23.07.2013 року , яка складається з 21 001,66 грн. тіло кредиту; 38,51 грн. проценти за кредитом; 13 638,07 грн. комісія за кредитом; пеня за кредитним договором 25000,00 грн.; стягнути інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 5259,54 грн. та три відсотки річних за користування зайомними коштами в розмірі 3899,29 грн.; всього стягнути 68 837,07 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять сім гривень 07 копійок)

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» (п/р 2909762 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712, код14349442) судовий збір в сумі 2463,58 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Повний текст рішення складений 06 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційному суді Луганської області через Краснодонський міськрайонний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рімашевська»

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, передбачених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_4