Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2008/18
Провадження № 2/376/63/2019
"01" квітня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді - Клочка В.М.,
при секретарі - Щур Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Після вчинення злочину ОСОБА_2 на вищевказаному транспортному засобі здійснив поїздку з с. Миньківці в сторону с. Кривошиїнці, Сквирського району, Київської області і не впоравшись з керуванням, допустив з'їзд автомобіля на узбіччя та зіткнення з деревом, в процесі чого автомобіль було пошкоджено.
Відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 16.07.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді п'яти років позбавлення волі без конфіскації майна. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнаний потерпілим.
Також, позивач зазначає, що окрім пошкодження автомобіля, відповідач завдав йому і моральної шкоди, яка полягає у завданні душевних переживань та моральних страждань, які позначилися на негативних змінах у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга та стрес, нервозність.
Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Після вчинення злочину ОСОБА_2 на вищевказаному транспортному засобі здійснив поїздку з с. Миньківці в сторону с. Кривошиїнці, Сквирського району, Київської області і не впоравшись з керуванням, допустив з'їзд автомобіля на узбіччя та зіткнення з деревом, в процесі чого автомобіль було пошкоджено.
Відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 16.07.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді п'яти років позбавлення волі без конфіскації майна. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнаний потерпілим.
Також, позивач зазначає, що окрім пошкодження автомобіля, відповідач завдав йому і моральної шкоди, яка полягає у завданні душевних переживань та моральних страждань, які позначилися на негативних змінах у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга та стрес, нервозність.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не було заявлено.
Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вироком Сквирського районного суду Київської області від 16.07.2018 року встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу завдано шкоду.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ» модель 21061 номерний знак НОМЕР_2, проведену судовим експертом,вартість ремонту даного автомобіля складає загалом 13906,20 грн..

Враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 неправомірними діями ОСОБА_2 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 13906,20 грн., яка не відшкодована, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача завдану матеріальну шкоду.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховує характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вину відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення, виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 15 000 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст.15,22,23,1166,1167 ЦК України,

ст.ст.10,12,13,18,81,141,258,263-265,280-284 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2, місце перебування: Київський слідчий ізолятор №13 (місцезнаходження: 04050, м. Київ вул. Дегтярівська, 13, ) ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, матеріальну шкоду у розмірі 13906,20 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2, місце перебування: Київський слідчий ізолятор №13 (місцезнаходження: 04050, м. Київ вул. Дегтярівська, 13, ) ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2, місце перебування: Київський слідчий ізолятор №13 (місцезнаходження: 04050, м. Київ вул. Дегтярівська, 13, ) ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, судовий збір в сумі 704,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар