Номер провадження: 22-ц/813/2770/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Пучкової І.М. 05 липня 2018 року в м. Одесі,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» (далі: Банк) про захист прав споживачів (а.с.1-4 т.1). З урахуванням уточнень, в обґрунтування позову посилалася на те, що 23 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та Банком укладено кредитний договір №002-15530-230813 (далі: Договір). Відповідно до договору була видана платіжна картка, встановлений тарифний план «Кредитна картка №1 «Еволюція «XL», відкрито рахунок НОМЕР_1 та встановлено кредитну лінію, яка не перевищує 50 000 грн., процентна ставка 36% річних.

29 грудня 2013 року позивач уклала з відповідачем кредитний договір №009-15516-231213 з кредитним пакетом «Готівочка Новорічна 2014», за яким отримала кредит у розмірі 24 000 грн.

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Банку з заявою про надання інформації щодо тарифного плану та усунення недоліків послуги кредитування, а саме просила зменшити відсоткову ставку. У відповідь на заяву Банк повідомив, що тарифний план кредитної картки позивача було змінено на «Кредитна картка «Спеціальна №2» за рішенням уповноваженого органу Банку, в якому відсоткова ставка вища та тарифи на обслуговування були значно вищі, ніж попередні. На підставі наведеного, позивач вважала, що тарифний план було змінено з порушенням передбаченої договором процедури, а саме: дії Банку суперечили вимогам п.4.18.3.2. Правил банківських послуг фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», чим порушено її права як споживача.

ОСОБА_2 остаточно просила визнати незаконними кредитні договори №02-15530-230813 від 23 серпня 2013 року та №009-15516-231213 від 29 грудня 2013 року, укладені між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», та зобов'язати відповідача надати проекти вказаних договорів, положення яких мали відповідати вимогам чинного законодавства, та укласти ще раз вказані договори з ОСОБА_2 на строк, необхідний для погашення заборгованості за кожним з договорів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове згідно з позовними вимогами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково дійшов висновку щодо необґрунтованості позову, оскільки Банк односторонньо, не проінформувавши ОСОБА_2, змінив тарифний план, чим порушив її права як споживача, позивач дізналася про зміну умов договору лише після особистого звернення до відділення банку надала, а неповідомлення Банком про зміну тарифу є неправомірним та порушує права позивача як споживача.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач, Банк зобов'язаний повідомляти про умови кредитування лише під час укладення кредитного договору. Укладаючи спірний кредитний договір, Банк у повній мірі виконав свої обов'язки щодо надання кредитних коштів та доказів порушення відповідачем прав позивача як споживача матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року змінити, виключивши з мотивувальної частини висновок суду про те, що АТ «Дельта Банк» було підвищено процентну ставку за договором №002-15530-230813.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково встановив факт збільшення процентної ставки, оскільки відповідачем в судовому засіданні було неодноразово зазначено та матеріалами справи підтверджено зменшення процентної ставки з 36% до 32% за рік за кредитним договором №002-15530-230813

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та Банком укладено кредитний договір №002-15530-230813, на умовах якого було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у національній валюті, встановлено кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн., встановлений тарифний план «Кредитна картка №1 «Еволюція «XL» (World) - неіменна, та оформлено платіжну картку НОМЕР_2, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 12 т.1). Тарифна ставка за даним тарифним планом становила 36% річних (а.с. 14 т.1).

Відповідно до ст. 626, 639 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, такий договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 надала пропозицію ПАТ «Дельта Банк» укласти договір на невизначений строк, в рамках якого відкрити поточний рахунок з використанням платіжної картки, оформити платіжну картку платіжної системи, встановити ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі та на строк, обумовлені у Пропозиції, прийняти в заставу майнові права на всі види доходів позивача та ін., що підтверджується копією заяви №002-15530-230813 від 23 серпня 2013 року (а.с.12 т.1). Відповідач прийняв пропозицію та з цього кредитний договір між сторонами є укладеним, про що свідчать особисті підписи ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» на заяві №002-15530-230813 (а.с. 12 т.1).

П.п. 7.1 заяви-пропозиції встановлено, що складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є правила та тарифи банку, з якими клієнт попередньо ознайомлений, повністю їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов'язується дотримуватися. П. 9 заяви-пропозиції встановлено, що клієнт отримав від банку примірник правил та тарифів в дату підписання ним пропозиції, що підтверджується підписом клієнта внизу пропозиції. Відповідно до п. 5 пропозиції ОСОБА_2 засвідчила, що повідомлена про те, що чинна редакція правил та тарифів розміщена на сайті банку і вона зобов'язана періодично ознайомлюватися з ними з метою перевірки їх чинності та ознайомлення зі змінами до них. За змістом п. 7.2 договору, сторони домовилися, що клієнт погодився отримувати від Банку інформацію, зокрема, про зміну умов обслуговування клієнтів за електронною адресою та/або на номер мобільного телефону, повідомленого Банку.

Відомостей щодо невизнання положень вказаної пропозиції матеріали справи не містять.

З 05 січня 2015 року договір №002-15530-230813 був переведений на обслуговування з умовами тарифного пакету «Кредитна картка «Спеціальна №2». Про переведення ОСОБА_2 була повідомлена 05 грудня 2014 року особисто шляхом надсилання повідомлення на зареєстрований номер телефону і даний факт учасниками справи не заперечувався.

Пунктом 4.18.2 "Правил та тарифів" передбачено, що у разі ініціювання банком зміни тарифу в сторону зменшення вартості послуг, банк повідомляє клієнтів про таку зміну шляхом, зокрема, надіслання інформації текстовим повідомленням в електронному вигляді на зареєстрований номер телефону клієнта. При цьому, їхній новий розмір вважається погодженим клієнтом у безспірному порядку та не потребує, у зв'язку з цим додаткового погодження в письмовій формі (укладання додаткової угоди до договору) та/або попереднього інформування клієнта про таку зміну.

У разі непогодження клієнта з новими тарифами або тарифним пакетом, про які він був повідомлений в порядку, передбаченому п. 4.18.2 «Правил», п. 4.18.4 передбачено обов'язок клієнта не пізніше 10 календарних днів після розміщення оголошення, але не в будь-якому випадку до дати, з якої застосовуватимуться зміни, повідомити про це банк шляхом подання письмової заяви на закриття рахунку та в цей же строк повернути банку повну суму отриманого кредиту шляхом сплати існуючої заборгованості за кредитною лінією, в т.ч. за відповідним сервісом з розстрочки платежів (за умови наявності за договором встановленої кредитної лінії) сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором та тарифами.

За змістом п. 4.18.5 «Правил» у разі, якщо до введення в дію нових тарифів банк не отримає від клієнта письмової заяви про закриття рахунка з обов'язковою оплатою клієнтом повної суми отриманого кредиту, нові тарифи вважаються погодженими клієнтом.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, ОСОБА_2 була повідомлена про зміну тарифного плану в передбаченому Договором та «Правилами» порядку. Відомостей щодо надання позивачем до банку письмової заяви про закриття рахунку та виконання подальших дій, передбачених п. 4.18.5 «Правил» матеріали справи не містять. Таких доказів не було надано і до суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надане в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також па зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, Банк виконав повністю свої зобов'язання за кредитним договором. Матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що банк вчиняв дії, які суперечать умовам укладеного між сторонами договору, умови якого погоджені між клієнтом та банком та підтверджені їх особистими підписами.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач необґрунтовано посилається на те, що Банк порушив її права, як споживача, оскільки останній діяв згідно з положеннями договору, положення якого погоджені позивачем, а доказів визнання спірного кредитного договору чи окремих його положень недійсними матеріали справи не містять.

Крім того, 29 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та Банком було укладено кредитний договір №009-15516-231213, згідно умов якого був відкритий на ім'я позивача поточний рахунок НОМЕР_3 у гривнях, встановлено кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн., тарифний план «Готівочка Новорічна 2014» та оформлено платіжну картку НОМЕР_4.

Матеріали справи містять посилання позивача на те, що за вказаним кредитним договором відповідач повністю розрахувалася з Банком, однак останній продовжує в телефонному режимі та поштою надсилати досудові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а при укладенні кредитного договору не надав необхідної інформації щодо умов кредитування, чим порушив умови укладеного договору та права ОСОБА_2 як споживача, оскільки вказані події призводять до моральних страждань останньої.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження порушень відповідачем вимог договору №009-15516-231213, а позивачем - повного виконання зобов'язань за цим договором.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, відмовивши у задоволенні уточнених позовних вимог щодо порушення прав споживача ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №009-15516-231213 через необґрунтованість.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що її підпис у договорі не може свідчити про наявність доступної та зрозумілої позивачу форми сповіщення Банком клієнта про зміну тарифного плану, виходячи з наступного.

Згідно змісту ст. 6. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач не позбавлена була права узгодити вказаний пункт умов договору під час його укладання. Натомість, власноручно проставлений підпис ОСОБА_2 в договорі свідчить про її волевиявлення на укладання вказаного правочину та повну згоду з його умовами. Відомостей про визнання окремих положень кредитного договору матеріали справи не містять, а тому вказані посилання колегія суддів не приймає до уваги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі того, що відповідач, порушивши умови договору, шляхом обману збільшив відсоткову ставку за кредитним договором, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

В рішенні суд першої інстанції містяться посилання на те, що Банком була збільшена відсоткова ставка за договором, але такі посилання спростовуються матеріалами справи та з цього приводу слід зазначити, що з Умов надання кредитної картки з тарифним пакетом «Кредитна картка №1 «Еволюція XL» вбачається, що відсоткова ставка становила 36% річних (а.с. 13-14 т.1). З копії листа-відповіді ПАТ «Дельта Банк» та з Тарифів обслуговування поточного рахунку в рамках тарифного плану «Кредитна картка Спеціальна №2» вбачається, що станом на відсоток за користування кредитної лінією дорівнював 32% річних, що суперечить наведеним судом першої інстанції посиланням в мотивувальній частині рішення, а тому факт збільшення Банком відсоткової ставки за кредитним договором, який призвів до порушення прав споживача ОСОБА_2, відсутній, та апеляційна скарга з цього приводу задоволенню не підлягає (а.с. 45, 67 т.1). З зазначених підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» стосовно того, що суд першої інстанції помилково встановив у рішенні факт збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, оскільки такий факт спростовується матеріалами справи з підстав, зазначених вище. А тому, посилання суду першої інстанції на цю обставину підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року.

Інших посилань щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду першої інстанції, що дії банку з приводу збільшення позивачеві відсоткової ставки відповідають умовам укладеного між сторонами договору та вимогам закону.

В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе