Провадження 2/127/2814/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та Суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

В наведеній вище справі представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи, на вирішення якої просить поставити такі питання :

-чи підтверджується документально первинними документами та регістрами бухгалтерського обліку видача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 90 000,00 доларів США за Кредитним договором №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року?

-якими є реальна процентна ставка (у процентах річних) та «абсолютне значення подорожчання кредиту» за Кредитним договором №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року на момент його укладення, та чи визначено їх в Кредитному договорі №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року та додатках до нього?

-чи відповідають реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту зазначеним в Кредитному договорі №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року та додатках до нього процентам за користування кредитом?

-чи обґрунтовано нормативно та документально зазначена позивачем у розрахунку сума заборгованості за Кредитним договором №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року, з урахуванням додаткових угод до нього?

-чи обґрунтовано нормативно та документально зазначена позивачем у розрахунку сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за Кредитним договором №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року, з урахуванням додаткових угод до нього?

-чи обґрунтовано нормативно та документально зазначена позивачем у розрахунку сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за Кредитним договором №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року, з урахуванням додаткових угод до нього?

-вирішити також інші питання, які виникнуть в процесі проведення судової бухгалтерсько-економічної експертизи.

Клопотання мотивоване тим, що заявлені позивачем у даній справі вимоги не відповідають фактичній сумі заборгованості.

Зокрема, суми проведених відповідачем платежів згідно з первинними документами по сплаті заборгованості за кредитним договором № CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року повністю не співпадають (у бік зменшення позивачем) із доказами, які підтверджують розмір заборгованості, зазначений у позовній заяві.

Також, згідно з умовами кредитного договору та додатків до нього проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі процентної ставки з розрахунку 360 днів у році в розмірах:

-5% річних + ставка FIDR (яка може змінюватися банком) - до 18.05.2009 року;

-3% річних + ставка FIDR - з 19.05.2009 року по 01.12.2009 року (Додатковий договір № 2 від 19.05.2009 р.);

-5% річних + ставка FIDR - з 01.12.2009 року по 04.11.2013 року (Додатковий договір № 2 від 19.05.2009 р.);

-0% річних з 05.11.2013 року (Додатковий договір №1 від 05.11.13 р.).

При цьому як видно із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, процентна ставка складала від 12,5% до 17,5% річних

Виходячи із вказаних положень договору, у відповідача є усі підстави вважати, що банком створено арифметичне викривлення відношення кількості днів у році, а відсотки за кредитним договором штучно могли бути збільшені.

Також, відповідно до вимог п. 3.6 Постанови НБУ № 168 «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Однак, згідно з умовами кредитного договору банком стягується з відповідача комісія за оформлення справи з відкриття Кредитного рахунку в розмірі 1% (одного відсотка) від розміру кредиту, розрахунково-касове обслуговування, послуги із страхування майна. Все згадане вище прямо впливає на розмір загальної заборгованості в рахунок її значного та безпідставного збільшення.

Крім того, під час укладання договору банк міг приховати від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному договором і додатками до нього.

Вищенаведене приховування важливої, обєктивної та необхідної інформації від позичальника перед підписанням договору та невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов до фактично встановлених має значення для справи і може бути підтверджено висновком судової експертизи.

В підготовче засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник не з»явились без поважних причин.

Представник позивача заперечила щодо призначення експертизи, мотивуючи тим, що такого клопотання представник позивача не одержувала, як це передбачено положеннями ЦПК України. В матеріалах справи містяться три додаткових договори до кредитного договору, в яких зафіксована сума заборгованості, яку визнала ОСОБА_1, і встановлена нульова ставка за користування кредитними коштами. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростований відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Частиною 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що сторони мають обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ведення обліку фінансових операцій, які були вчинені сторонами на виконання кредитного договору є бухгалтерським обліком в розумінні ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік» та фінансову звітність в Україні».

Тією ж статтею надано визначення господарській операції, а саме: господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав розрахунок суми заборгованості за кредитним договором CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року на суму 1687036, 40 грн. та 849975, 29 грн.

Відповідач же свого контррозрахунку суми заборгованості за цим же кредитним договором не надала. При цьому у додаткових договорах №1 від 05.11.2013 р., №2 від 22.04.2015 р., №3 від 28.09.2015 р. позичальник ОСОБА_1 визнала боргові зобов»язання за кредитним договором і сторони погодили процентну ставку за користування кредитом від дня підписання додаткових договорів 0,00 % У відповідача ОСОБА_1 виникають сумніви, зокрема, щодо реальної процентної ставки (у процентах річних) та «абсолютне значення подорожчання кредиту» і з цих питань вона просить призначити експертизу.

Сумніви виникають щодо нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за Кредитним договором №CM-SMEB00/096/2006 від 27.12.2006 року, з урахуванням додаткових угод до нього.

Проте будь-яким контррозрахунком, виконаним відповідачем, такі сумніви не підтверджені.

Мотиви клопотання про те, що згідно з умовами кредитного договору банком стягується з відповідача комісія за оформлення справи з відкриття Кредитного рахунку в розмірі 1% (одного відсотка) від розміру кредиту, розрахунково-касове обслуговування, послуги із страхування майна, не є достатньою підставою для призначення експертизи, адже для вирішення питання про стягнення суми заборгованості з врахуванням комісії чи відмови в задоволенні позову в цій частині не має необхідності в спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право. А розмір стягнення за комісією не впливає на розмір загальної заборгованості в рахунок її збільшення.

Доводи клопотання про те, що під час укладання договору банк міг приховати від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному договором і додатками до нього, суд вважає надуманими і припущенням відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу за таких умов : 1) для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами не надано відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи необгрунтоване і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 103, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 12.04.2019 р.

Суддя