ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 628/3503/18

провадження № 22-ц/818/1163/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року в складі судді Цендра Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТКБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на користь АТКБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18893,39 грн. за кредитним договором № б/н від 29.10.2008 року, яка складається з: 340,42 грн. заборгованість за кредитом; 14015,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 887,78 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 29 жовтня 2008 року відповідач ОСОБА_2 стала клієнтом АТКБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з «Умовами та правилами» надання банківських послуг, отримала кредитну картку, за якою їй було надано кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими АТКБ «ПриватБанк» умовами та правилами складають між нею та банком кредитний договір. Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит у сумі визначеній кредитним договором. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, взяті на себе зобовязання належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2018 року має заборгованість на загальну суму 18893,39 грн. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору.

Представник позивача у судове засідання не зявилася, надавши заяву про можливість розгляду справи за її відсутності та підтримавши позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.

Заочним рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 63700, Харківська область, м. Купянськ, пров. Чапаєва, б.57 на користь АТ КБ «ПриватБанк» , МФО № 305299, рахунок 3111, юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, б.1Д заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2008 року у розмірі 3754,28 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 350,29 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3звернулось з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, поклавши судові витрати на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що саме на відповідача покладено обовязок доведення того, що він не був ознайомлений з Умовами, правилами та Тарифами банку.

Доказів того, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами банку, а бо ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами відповідач не надав.

Окрім того, на відповідача покладено обовязок знайомитися зі всіма змінами на сайті ПриватБанку.

Укладаючи кредитний договір, відповідач не мав сумнівів щодо його розумності та справедливості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В судове засідання апеляційної інстанції відповідачка не зявилась, повістки на її імя повертаються із зазначенням «за закінченням встановленого строку зберігання».

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги Банком не доведені у повному обсязі.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може виходячи з наступного.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 29 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанкк» та ОСОБА_2 (Жорник)) І.М. було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ , складає між ним та банком договір, що підтвердужється її підписом у заяві.

Свої зобовязання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитний ліміт в розмірі 700грн. Відповідачка зобовязання належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 30 вересня 2018 року мається заборгованість у розмірі 18893,39грн., яка складається з: 340,42грн. заборгованості за кредитом; 14015,19грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3400грн. - заборгованості за пенею та комісією, 250грн. штраф (фіксована частина), 887,78грн. штраф (процентна складова).

Наданий Банком розрахунок відповідачкою не спростовано.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобовязання. Зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Клопотання про застосування строку позовної давності відповідачкою в суді першої інстанції не заявлялось.

Таким чином, стягуючи з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитом в розмірі 340,42грн. (тіло кредиту) суд першої інстанції обгрунтовано виходив з цих вимог закону та обставин по справі.

Що стосується відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсоктів за користування кредитом за період з 21 травня 2012 року по 30 вересня 2018 року, то колегія зазначає наступне.

Згідно п.3 Умова та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору строк дії кредитної картки зазначений на ліцевій стороні карти (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Дата закінчення дії карт, виданих довіреним особам отримувача, співпадає з датою закінчення дії карти отримувача.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карт и з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви отримувача про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в предостанній день місця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 первісно була видана кредитна картка №931984 29 жовтня 2008 року зі строком дії до травня 2012 року.

У звязку із закінчення строку дії картки Банком 21 травня 20012 року відповідно до умов договору було перевипущено кредитну карту №148987 зі строком дії до січня 2016 року.

У своєму рішенні суд першої інстанції зазначає, що оскільки відповідач не користувався перевипущеною платіжною карткою, тому підстав для стягнення заборгованості по сплаті відсотків за період з 21 травня 2012 року по 30 вересня 2018 року немає.

Разом з тим, як вбачається із наданої Банком виписки по картрахунку №148987 (перевипущена кредитна картка), наявні операції по зняттю коштів, що підтвердження отримання кредитних коштів саме відповідачем.

Виписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанції і касових чекових книжок.

З урахуванням викладених обставин у суд першої інстанції не було підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом в за період з 21 травня 2012 року по 30 вересня 2018 року.

Мі ж тим, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником Банком надано уточнений розрахунок відсотків (за період з 21 травня 2012 року по 30 вересня 2018 року в задоволенні якого судом було відмовлено), згідно якого розмір відсотків за користування кредиту, які вони просять стягнути з відповідача в т.ч. за вказаний період, становить 526,43грн.:

останній платіж був здійснений відповідачем 22 жовтня 2015 року;

станом на 22 жовтня 2015 року заборгованість за тілом кредиту становила 340,42грн., а по відсоткам 101,15грн. (з яких судом вже стягнуто 13,86грн.);

за період з 22 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року минуло 1075днів, розмір процентної ставки складає 340,42грн. * 43,2% / 360 * 1075 = 439,14грн.

за період з 21 травня 2012 року по 30 вересня 2018 року стягненню підлягають відсотки: 101,15грн. 13,86грн. + 439,14грн. = 526,43грн.

З урахуванням викладеного вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 526,43грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було стягнуто відсотки за користування кредитом за період з 29 жовтня 2008 року по 20 травня 2012 року в розмірі 13,86грн., та в цій частині рішення суду Банком не оскаржується, загальний розмір відсотків за користування кредитом, які підлягатимуть стягненню становитиме 540,29грн. (526,43грн. + 13,86грн.).

Що стосується вимог в частині стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Оскільки вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів 250грн. (фіксована частина) та 887,78грн.грн. (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Що стосується комісії, то вона Банком не нараховувалась; сума зазначена в розрахунку банку 3400грн. (заборгованість за пенею та комісіє) є пенею, що не заперечується Банком.

З урахуванням викладеного, рішення підлягає зміні; вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 4280,71грн., яка складається: 340,42грн. тіло кредиту; 540,29грн. відсотки за користування кредитом; 3400грн. пеня.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 1762грн. судового збору та за подання апеляційної скарги 2643грн, усього 4405грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 998,86грн. (18893,39грн. заявлені позовні вимоги : 4280,71грн. задоволені позовні вимоги = 4,41 частина задоволених позовних вимог; 4405грн. : 4,41 = 998,86грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року змінити.

Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.10.2008 року з 3754,28грн. до 4280,71грн., яка складається з: 340,42грн. заборгованість за кредитом, 540,29грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3400грн. пені.

Збільшити розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) з 350,29грн. до 998,86грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 квітня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4