КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 373/57/17

провадження № 22-ц/824/4303/2019

12 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року у складі судді Керекези Я. І.,

встановив:

28.12.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 20.11.2017 р., просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3 51 640,60 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди, а з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» ( далі - ТДВ "СК "Київ РЕ") - грошові кошти у загальній сумі 65 432,24 грн, з яких сума страхового відшкодування 49 500 грн, пеня - 9 697,93 грн, 3% річних - 1 123 грн, індекс інфляції - 5 111,31 грн.

Посилався на ті підстави, що 21 вересня 2016 року о 8.50 год. по пр. Лобановського, 37 в м. Києві ОСОБА_3, керуючи своїм автомобілем, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить йому на праві власності.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Станом на час подачі позову ним було здійснено ремонт належного йому транспортного засобу за особисті кошти. Вартість відновлюваних робіт склала 101 140,60 грн.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ТДВ «СК «Київ Ре» згідно з полісом № АЕ/6098706 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З листа ТДВ «СК «Київ Ре» № 473 від 22.03.2017 року вбачається, що за фактом ДТП був складений страховий акт № 1502338, на підставі якого прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн.

З огляду на прострочення виплати страхового відшкодування, а також не відшкодування винною в ДТП особою фактично понесених витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, просив позов задовольнити.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 51 640, 60 грн матеріальних збитків та 2 000 грн моральної шкоди, а всього 53 640, 60 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Київ РЕ» на користь ОСОБА_2 49 500 грн страхового відшкодування, 9 697,93 грн - пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 1 123 грн - 3% річних та 5 111, 31 грн - індексу інфляції, а разом 65 432, 24 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_3

Свої доводи мотивує тим, що в матеріалах справи відсутня заява про страхове відшкодування (або її копія). Отже неможливо встановити, чи дотримано потерпілим процедуру отримання страхового відшкодування у страховика.

У свою чергу, порушення потерпілим власних обов'язків щодо отримання страхового відшкодування унеможливлює стягнення з винної особи, оскільки в такому випадку підлягають застосуванню спеціальні норми у сфері страхування цивільної відповідальності.

Позивач не довів достатніми належними доказами виникнення свого права на судовий захист шляхом пред'явлення позову про стягнення коштів.

Відповідач також не погоджується з розміром майнової та моральної шкоди, заявленої позивачем. Останній просив суд призначити судову автотоварознавчу експертизу, проте вказану експертизу так і не було проведено.

Позивач не обґрунтував, а суд не навів достатні обґрунтовані мотиви щодо задоволення позову про стягнення моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 вважає її безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зазначив, що дотримання чи недотримання позивачем процедури отримання страхового відшкодування не порушує та не може порушити права винної в ДТП особи.

Крім цього, відповідно до страхового акту, страховою компанією було прийнято рішення про виплачу страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було порушено обов'язок щодо отримання страхового відшкодування є хибними.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ТДВ «СК «Київ Ре» сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову до відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що останній є винною в заподіянні шкоди особою, а страхової суми, передбаченої лімітом відповідальності страховика, недостатньо для її відшкодування.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної шкоди суд першої інстанції виходив з наданих позивачем доказів.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру моральних страждань позивача внаслідок пошкодження його транспортного засобу, неможливості користуватись ним протягом тривалого часу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які є законними та обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21 вересня 2016 року о 08.50 год. по пр. Лобановського в м.Києві сталася ДТП за участю автомобіля Мersedes, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля MITSUBISHI Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мersedes, реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована ТДВ "СК "Київ РЕ" згідно полісу №АЕ/6098706 від 15.11.2015 (а.с.63).

Згідно з цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 500 грн.

23 вересня 2016 року ОСОБА_3 повідомив страховика про ДТП (а.с.62 т.1).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 0211(1) від 14.11.16 р., складеного СПД ОСОБА_5 на підставі звернення страховика, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику MITSUBISHI Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 14.11.2016 р. складає 122 263,65 грн (а.с.79-88 т.1)

Відповідно до листа ТДВ «СК «Київ Ре» від 22.03.2017, страховиком був складений страховий акт № 15023338, на підставі якого було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн. (а.с. 161 т.1).

Відповідно до акту виконаних робіт №ФОГМ-1955 від 30 листопада 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_6, загальна вартість наданих послуг з ремонту автомобіля MITSUBISHI Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 111 740 грн 60 коп. (а.с.44 т.1).

На підтвердження понесення вказаних витрат позивачем надано квитанцію прибуткового касового ордеру № 7 535 від 10.12.2016 р. на суму 111 740,60 грн (а.с. 43 т.1).

Вказані докази є належними, допустимими та достатніми для визначення розміру заподіяної майнової шкоди.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2018 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до листа директора КНДІСЕ від 16.07.2018 р., відповідач ОСОБА_3 не виконав попередньої оплати за проведення експертизи (а.с.196-197 т.1).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2018 року в задоволенні повторного клопотання вищевказаної особи про призначення експертизи відмовлено, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 був обізнаний з необхідністю оплати експертизи, отримав копію відповідного клопотання експерта 24.04.2018 р., проте свого обов'язку не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

З огляду на те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень в частині визначеного позивачем розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову до ОСОБА_3 в частині стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 є відповідальною особою в частині невідшкодованої страховиком суми матеріальної шкоди, умови дотримання потерпілою особою процедури отримання страхового відшкодування правового значення в даному випадку не мають.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна позивача, суд першої інстанції врахував характер правопорушення, глибину душевних страждань внаслідок позбавлення його можливості користуватись власним майном.

Доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк