П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 404/3454/17
провадження № 61-48698 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В.М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кропивницького, Міністерство Оборони України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міська рада міста Кропивницького, виконавчий комітет Міської ради міста Кропивницького,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2018 року в складі головуючого судді Бершадської О. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року в складі колегії суддів: Єгорової С. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький (далі КЕВ м. Кропивницький) та житлової комісії цього структурного підрозділу по відмові у виключенні квартири з числа службового житла за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними, зобов`язати Міністерство Оборони України (далі Міноборони України) зняти зі службового обліку квартиру АДРЕСА_2 , житлову комісію цього структурного підрозділу подати до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради документи щодо виключення квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою із числа службового житла для прийняття рішення про надання житла для нього та членів його родини як постійного, та видачі ордеру, в якості постійного житла для можливості подальшої її приватизації.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він проживає у цій квартирі з ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті його рідного брата ОСОБА_2 , який отримав вказане житло як службове, відповідно ордера №20 на право зайняття службової житлової площі від 21 квітня 1988 року на підставі рішення Кіровського виконкому районної Ради народних депутатів за №274 від 21 квітня 1988 року.
На теперішній час у позивача виникла потреба у приватизації спірного житла для можливості вільного розпорядження квартирою. На його звернення до КЕВ м. Кропивницький про виключення квартири з числа службового житла, отримав відповідь, що КЕВ не має права подавати до виконавчого комітету документи щодо виключення квартири з числа службового житла. Вважає відмову безпідставною, оскільки його брат ОСОБА_2 працював на посаді електрика в ДУ-1 КЕВ понад 20 років, за що і отримав вказану житлову площу, але не встиг її приватизувати. В свою чергу, після смерті брата позивач проживає у квартирі більше 11 років, оплачує комунальні послуги, іншого житла не має. Разом з ним проживає його донька ОСОБА_3 , 1993 року народження. Крім того, на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради м. Кіровограда № 232 від 20 жовтня 2009 року йому було дозволено переоформити особовий рахунок спірної квартири згідно з договором найму від 11 вересня 2009 року.
Посилаючись на норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частину першу статті 106 ЖК України, частину першу статті 1262 ЦК України, позивач вважає, що має право отримати житло у постійне користування після 20 років вислуги та відсутності інших спадкоємців після смерті брата.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року, позов задоволено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що померлий ОСОБА_2 , який працював електриком у Домоуправлінні АДРЕСА_3 , отримав службову квартиру на підставі договору найму житлового приміщення в будинку Міноборони України, не був військовослужбовцем, і потреба у власника цієї квартири у використанні її як службового житла не відпала.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору. Зокрема суд не врахував положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо права на отримання житла в постійне користування після 20 років вислуги.
Доводи інших учасників справи.
Інші учасники справи не скористались наданим їм правом на подання відзиву.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Під час розгляду справи суди установили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - рідні брати по материнській лінії.
ОСОБА_2 за життя з 22 жовтня 1974 року працював на посаді столяра-тесляра ДУ-1 Квартирно-експлуатаційної частини, 3 травня 1976 року був переведений на посаду електрика-ремонтника. В 1985 році ДУ-1 Квартирно-експлуатаційної частини перетворено в ДУ №11 Житлово-експлуатаційного об`єднання міськвиконкому. Звільнений з посади за власним бажанням 10.07.1995 року. На період роботи отримав квартиру АДРЕСА_4 згідно ордеру № 20 на право зайняття службової жилої площі на підставі рішення Кіровського виконкому районної Ради народних депутатів №274 від 21 квітня 1982 року. Разом з ним проживали дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5
26 квітня 1982 року ОСОБА_2 уклав договір найму жилого приміщення в будинку Міноборони України на спірну квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
ОСОБА_1 зареєстрований у цій квартирі з 21 вересня 2005 року.
З 05 травня 2010 року у спірному житлі зареєстрована його донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Кіровограді ради Кіровоградської області № 232 від 20 жовтня 2009 року було дозволено переоформити особовий рахунок двокімнатної квартири АДРЕСА_4 з усіма комунальними послугами у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача ОСОБА_2 на його брата ОСОБА_1 за згодою усіх дорослих членів сім`ї, та згідно з договором найму жилого приміщення від 11 вересня 2009 року.
Суди також установили, що спірна квартира має статус службового житла та перебуває на обліку в КЕВ м. Кропивницький.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
За змістом статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Україні затвердженого постановою Ради Міністрів України від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.
Згідно із частиною другою пункту 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 р., виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Механізм та порядок виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України регулюється також положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року.
Пунктом 2.2 цієї Інструкції передбачено, що всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Міністром оборони України.
Згідно з абзацом першим пункту 3.5 Інструкції для виключення квартир із числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових житлових приміщень та житлових приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ.
Виключення квартири з числа службових здійснюється відповідно сільською, селищною, міською, районною в місті (у разі їх створення) радою (відповідною державною адміністрацією), яка видала відповідний ордер на житло, в установленому Інструкцією порядку. Наявність у КЕВ права здійснювати виключення житла з числа службового Інструкцією не передбачене.
Відповідно до вимог пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), визнані у встановленому порядку службовими житловими приміщеннями.
Обов`язковою умовою для виключення квартир із числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку у Збройних Силах України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Установивши, що померлий ОСОБА_2 , який працюючи електриком у Домоуправлінні АДРЕСА_3 і отримав цю службову квартиру на підставі договору найму житлового приміщення, не був військовослужбовцем, і ні він, ні його брат не перебували на квартирному обліку, як такі, що потребують поліпшення житлових умов у Кіровоградському гарнізоні, суди дійшли правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, і зводяться до переоцінки доказів й незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження як судом першої, так і апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв