ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6856/17
Провадження № 22-ц/4820/724/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката Савченка О.В., відповідача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року про закриття провадження (суддя Мазурок О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування вартості поліпшення майна,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року у вказаній справі закрито провадження.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати та направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 255 ЦПК України, оскільки рішення у цивільній справі №686/19298/13-ц постановлені за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_7, з якою він звертався до суду з інших підстав. Відтак, вказане виключає можливість суду для ухвалення рішення про закриття провадження у справі.

Посилається на те, що клопотання представника ОСОБА_5 про закриття провадження у справі з підстав того, що між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, вже розглянуто в рамках іншої цивільної справи №686/19298/13-ц, в рамках даної цивільної справи було заявлено тричі.

Протокольними ухвалами суду першої інстанції у задоволенні попередніх двох клопотань про закриття провадження у справі було відмовлено.

Тому, всупереч наявності двох преюдиційно встановлених висновків суду про відсутність підстав для закриття провадження у справі, 18 лютого 2019 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду необґрунтовано сформовано висновок про необхідність закриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Суд своєю ухвалою, відповідно до ч.1 п. 3 ст. 255 ЦПК України, закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За змістом даної норми закриття провадження з цієї підстави можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, у якій вже ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили.

Не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає сторонам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

Таким чином, позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

З таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у квітні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування вартості поліпшення нерухомого майна згідно вимог ч.4 ст.390 ЦК України (а. с. 11 т. 1).

У жовтні 2017 року апелянт звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_5 та просив стягнути на його користь 572405 гривень вартості поліпшень нерухомого майна ( а. с. 140 т. 1).

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8, спадкоємцями стали він та відповідач. 14 липня 2009 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 липня 2009 року він став власником вказаного будинковолодіння. Протягом чотирьох років позивач проводив ремонтні роботи, вкладав у будинок та господарські будівлі значні кошти, привів будинок в належний та придатний стан. У липні 2010 року йому стало відомо про наявність договору дарування цього житлового будинку, за яким 4 серпня 2006 року ОСОБА_8 подарувала його ОСОБА_5 (а. с. 11 т. 1).

У вересні 2013 року ОСОБА_7 звертався до Хмельницького міськрайонного суду з позовом про стягнення на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з проведенням у 2009-2012 роках ремонту того ж самого будинку АДРЕСА_1. Просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 600000 гривень матеріальної та 100000 моральної шкоди (справа №686/19298/13ц) (а. с. 78 т. 1).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 кошти в сумі 193825 гривень на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України (а. с. 38 т. 1).

В ході перегляду апеляційний скарг сторін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, зокрема щодо ринкової вартості житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 станом на липень 2010 року без врахування здійснених поліпшень, які можуть бути відокремлені від майна без шкоди для його використання за призначенням (а. с. 153 т. 1).

У зв'язку з не оплатою позивачем вартості призначеної експертизи на підставі ч. 2 ст. 86 ЦПК України ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області ухвала від 25 жовтня 2016 року скасована. Представник позивача просила вирішити спір на підставі наявних доказів у справі.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 3 березня 2017 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

У своєму рішенні, апеляційний суд вказав: «Відповідно до ч.3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (власник) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Згідно з ч. 4 ст. 390 ЦК України, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (власник) має право на відшкодування здійснених витрат в сумі, на яку збільшилась його вартість. Отже, за положенням ч.4 ст. 390 ЦК України добросовісному набувачу або власнику належить право отримати відокремлене майно або право на відшкодування невідокремлених поліпшень пропорційно збільшенню вартості майна внаслідок цих поліпшень (а. с. 150 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду залишена без задоволення, рішення апеляційного суду без змін. В тексті Постанови Верховного Суду зазначено: «Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом досліджень судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права» (а. с. 89 т. 2).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування вартості поліпшення майна.

З огляду на викладене, дійсно позивач у вересні 2013 року звертався до Хмельницького міськрайонного суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв'язку за проведенням у 2009-2012 роках ремонту будинку АДРЕСА_1. Просив, посилаючись на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, стягнути з ОСОБА_5 на його користь 600000 гривень матеріальної та 100000 моральної шкоди.

У квітні 2017 року ОСОБА_7 знову звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування вартості поліпшення нерухомого майна, у зв'язку з проведенням у 2009-2012 роках ремонту того ж самого будинку, але вже згідно вимог ч.4 ст. 390 ЦК України (а. с. 11 т. 1).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що зазначені позови є тотожні, що заявлені підстави позову позивача не відрізняються від підстав які заявлені у вересні 2013 року і змінені у суді апеляційної інстанції при заявлені клопотання про призначення експертизи 25 жовтня 2016 року.

Порівнюючи предмет і підстави позовів, апеляційним судом встановлено, що вони не є тотожними, оскільки в даному випадку змінились підстави позову.

Таким чином, висновок суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються з матеріалами справи, у зв'язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 3 квітня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк