ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2386/19 Справа № 210/28/17 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/7916/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Ступаком С.В. о 12 годині 28 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулись з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа на стороні позивачів ОСОБА_5 профспілкова організація Незалежна профспілка гірників України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що кожній з них, окремо, було оголошено простій у роботі на підставі відповідного розпорядження директора Департаменту по якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», зі змістом якого їх було ознайомлено в усній формі.

Позивачі є членами ОСОБА_5 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Вважають, що простій у роботі їм всім було оголошено відповідачем незаконно, тобто без наявних на те визначених законом підстав.

У звязку з оголошенням позивачам простою у роботі, вони не отримували від відповідача належної заробітної плати, яку отримували б у тому випадку, якби не перебували на простої.

У звязку із зазначеним, позивачі вважають, що у звязку із незаконністю розпоряджень відповідача про оголошення їм простою, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зобовязане оплатити їм середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм. Порядок обчислення середньої заробітної плати, у тому числі у випадку виплати за період вимушеного прогулу, встановлений Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно до розділу ІІ вказаної постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Уточнивши заявлені позовні вимоги, беручи до уваги вище вказаний порядок розрахунку середньої заробітної плати та зважаючи на особливості їх графіку роботи, відповідно до відомостей які надав відповідач, позивачі розрахували середньогодинний заробіток за час простою кожного з них наступним чином: ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час простою у розмірі 35 271,60 грн., ОСОБА_3 - у розмірі 17 780, 40 грн., ОСОБА_4 - у розмірі 25 660,80 грн., ОСОБА_2 у розмірі 108 898,56 грн.

Просили суд визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 193 від 18 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_1, починаючи з 19 жовтня 2016 року, оголошено простій у роботі; визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 203 від 25 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_3, починаючи з 26 жовтня 2016 року, оголошено простій у роботі; визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 22 грудня 2016 року, яким ОСОБА_4, починаючи з 27 грудня 2016 року, оголошено простій у роботі; визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 259 від 22 грудня 2016 року, яким ОСОБА_2, починаючи з 23 грудня 2016 року, оголошено простій у роботі, та зобовязати ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виплатити позивачам суму середнього заробітку за весь час простою.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року позивачам відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по справі про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що у відповідача були відсутні обставини, які б надавали підстави для оголошення позивачам простою та не було дотримано процедури оформлення простою на підприємстві, що тягне за собою те, що позивачі не отримували належної їм заробітної плати.

Позивачі зауважують на тому, що фактично простою в роботі не було, оскільки з моменту оголошення їм простою на їхніх робочих місцях працювали інші люди, якими адміністрація підприємства їх замінила.

Крім того позивачі зауважують на тому, що Наказ відповідача № 792 «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства» не є документом, який фіксує сам по собі простій на підприємстві, або ж містить інформацію щодо прийняття рішення про простій, а лише передбачає собою введення та виведення штатних одиниць на підприємстві.

Також позивачі посилаються на те, що відповідачем взагалі не було зафіксовано виявлення факту простою, оскільки не було оформлено акту простою, де фіксуються причини, які зумовили призупинення робіт, та наказу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоовлення, представників третьої особи ОСОБА_5 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги позивачів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді контролера у виробництві чорних металів (атестація та відгрузка готового прокату) 4-го розряду на «Дільниці СПЦ №2» (служба атестації та відгрузки продукції) дільниці «Управління технічного та вхідного контролю» департамента з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

ОСОБА_2 працювала на посаді контролера у виробництві чорних металів «Дільниця контролю та випробувань сировини» (служба технічного контролю атестації та відгрузки продукції) дільниці «Управління технічного та вхідного контролю» департамента з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

ОСОБА_3 Є,О. працювала на посаді контролера у виробництві чорних металів (старший атестація та відгрузка готового прокату) 5-го розряду на дільниці СПЦ-2 (служба атестації та відгрузки продукції) дільниці «Управління технічного та вхідного контролю» департамента з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

ОСОБА_4 працювала на посаді контролера продукції збагачення (в карєрі) «Дільниця рудоуправління» (служба технічного контролю процесів гірничого виробництва) дільниця «Управліннятехнічного та вхідного контролю» департамента з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 7-9, 12-13, 16-17, 19-22).

Розпорядженнями директора Департаменту з якості ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо простою та визначення місця дислокації позивачів, а саме: №193 від 18.10.2016 року відносно ОСОБА_9,№259 від 22.12.2016 року ОСОБА_10, №260 від 22.12.2016 року ОСОБА_11, №203 від 25.10.2016 року ОСОБА_12, оголошено простій та визначено з 19.10.2016 року для ОСОБА_9, з 23.12.2016 року для ОСОБА_10, з 27.12.2016 року для ОСОБА_11, з 26.10.2016 року для ОСОБА_12, як місце перебування на підприємстві, кімнату №5 будівлі Будинку культури ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за адресою м. Кривий Ріг, пр. Металургів, буд. 7, а також встановлено, що оплата праці за весь час простою здійснюється відповідно до ст. 113 КЗпП України та п. 2.15 Колективного договору. Позивачі попереджені про неухильне дотримання у період простою Правил внутрішнього трудового розпорядку. (а.с.51-52, 55-56, 58-59, 61-62)

Зміст розпоряджень про оголошення простою та визначення місця дислокації доведені до відома ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 усно, про що було складено відповідні акти, від підписання яких позивачі відмовились, що підтверджується копіями актів щодо відмови позивачів від ознайомлення з Розпорядженнями (а.с. 53-54, 57, 60,)

Відповідно до Договору про надання послуг № 1299 від 27.04.2016 року, укладеного між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПП «Стіл Сервіс», виконання функцій контролю технологічних процесів та якості продукції металургійного та гірничо видобувного виробництва, що раніше виконувалися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, покладено на працівників ПП «Стіл Сервіс» (а.с. 133-151).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, позивачі просили суд у звязку із незаконністю розпоряджень відповідача про оголошення їм простою, оплатити їм середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що простій позивачам встановлено правомірно, відповідачем було вжито заходів до збереження їх зайнятості, оскільки їм неодноразово пропонувалися інша робота на підприємстві, від чого вони відмовлялися, та відповідачем обґрунтовано встановлено оплату позивачам за час простою у розмірі 2/3 її окладу, що відповідає вимогам п. 3.18 Колективного договору та не суперечить вимогам ст. 113 КЗпП України.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Згідно ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-V та відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Відповідно ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за іншими ознаками.

Згідно ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Колегія суддів вважає, що відповідачем по справі було порушено процедуру щодо оголошення простою позивачам, оскільки були відсутні передбачені ст. 34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Як вбачається із матеріалів справи контроль технологічних процесів та якості продукції металургійного та гірничо-видобуваного виробництва, а також здійснення її атестації здійснюються для ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ПП «Стіл Сервіс» на підставі Договору, у звязку з чим виконання задач та обовязків по професіям позивачів було покладено на робітників ПП «Стіл Сервіс», тому, відносно позивачів безпідставно винесені розпорядження та їм оголошено простій з тих підстав, що необхідність у виконанні позивачами задач та обовязків по їх професіям стала відсутня, що не можна визнати законною підставою для оголошення простою, в розумінні ст. 34 КЗпП України.

З огляду на наведене вище колегія суддів дійшла висновку, що розпорядження №193 від 18.10.2016 року відносно ОСОБА_9,№259 від 22.12.2016 року відносно ОСОБА_10, №260 від 22.12.2016 року відносно ОСОБА_11, №203 від 25.10.2016 року відносно ОСОБА_12 підлягають визнанню незаконними.

У звязку з безпідставним оголошенням позивачам простою у роботі, вони не отримували від відповідача належної їм заробітної плати, яку отримували б у тому випадку, якби не перебували у простої.

У звязку із зазначеним, колегія суддів вважає, що у звязку з оголошенням позивачам простою, відповідач зобовязаний оплатити їм середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, у тому числі у випадку виплати за період вимушеного прогулу, встановлений Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

Згідно п. 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до пункту 2 вказаної Постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 оголошено простій з 19.10.2016 року, тобто останніми двома календарними місяцями роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, у даному випадку є серпень-вересень 2016 року та її середньогодинний заробіток за цей період становить 26,53 грн.

За період простою з 19 жовтня 2016 року по 25 травня 2017 року (день звільнення) ОСОБА_13 відпрацьовано 1 020,00 годин, а тому її середній заробіток за час простою має становити 27 060,60 грн. Натомість, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у період простою позивача ОСОБА_13 виплатив останній заробітну плату у розмірі 19 441,20 грн., а тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного простою у розмірі 7 619,40 грн., що становить різницю між сумою середнього заробітку за цей період та фактично виплаченими коштами.

ОСОБА_2 оголошено простій з 23 грудня 2016 року, тобто останніми двома календарними місяцями роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, у даному випадку є жовтень-листопад 2016 року та її середньогодинний заробіток за цей період становить 36,96 грн.

За період простою з 23 грудня 2016 року по 05 липня 2017 року (день звільнення) ОСОБА_2 відпрацьовано 1 104,00 годин, а тому її середній заробіток за час простою має становити 40 803,84 грн. Натомість, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у період простою позивача ОСОБА_2 виплатив останній заробітну плату у розмірі 20 226,36 грн., а тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного простою у розмірі 20 577,48 грн., що становить різницю між сумою середнього заробітку за цей період та фактично виплаченими коштами.

ОСОБА_11 оголошено простій з 27 грудня 2016 року, тобто останніми двома календарними місяцями роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, у даному випадку є жовтень-листопад 2016 року та її середньогодинний заробіток за цей період становить 29,45 грн.

За період простою з 27 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року (день звільнення) ОСОБА_11 відпрацьовано 960,00 годин, а тому її середній заробіток за час простою має становити 28 272,00 грн. Натомість, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у період простою позивача ОСОБА_11 виплатив останній заробітну плату у розмірі 16 262,40 грн., а тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_11 середнього заробітку за час вимушеного простою у розмірі 12 009,60 грн., що становить різницю між сумою середнього заробітку за цей період та фактично виплаченими коштами.

ОСОБА_12 оголошено простій з 26 жовтня 2016 року, тобто останніми двома календарними місяцями роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, у даному випадку є серпень-вересень 2016 року та її середньогодинний заробіток за цей період становить 30,28 грн.

За період простою з 26 жовтня 2016 року по 07 квітня 2017 року (день звільнення) ОСОБА_12 відпрацьовано 660,00 годин, а тому її середній заробіток за час простою має становити 19 984,80 грн. Натомість, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у період простою позивача ОСОБА_12 виплатив останній заробітну плату у розмірі 14 387,20 грн., а тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_12 середнього заробітку за час вимушеного простою у розмірі 5 597,60 грн., що становить різницю між сумою середнього заробітку за цей період та фактично виплаченими коштами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа на стороні позивачів ОСОБА_5 профспілкова організація Незалежна профспілка гірників України Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", про стягнення заробітної плати - задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 193 від 18 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_1, починаючи з 19 жовтня 2016 року, оголошено простій у роботі та стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час простою, у розмірі 7 619 (сім тисяч шістсот девятнадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 203 від 25 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_3, починаючи з 26 жовтня 2016 року, оголошено простій у роботі, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за весь час простою, у розмірі 5 597 (пять тисяч пятсот девяносто сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» №260 від 22 грудня 2016 року, яким ОСОБА_4, починаючи з 27 грудня 2016 року, оголошено простій у роботі, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за весь час простою, у розмірі 12 009 (дванадцять тисяч девять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Визнати недійсним розпорядження директора Департаменту з якості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 259 від 22 грудня 2016 року, яким ОСОБА_2, починаючи з 23 грудня 2016 року, оголошено простій у роботі, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за весь час простою, у розмірі 20 577 (двадцять тисяч пятсот сімдесят сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: