Справа № 137/1798/18
Провадження № 22-ц/801/888/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуСправа № 137/1798/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О.В.,
суддів : Зайцева А. Ю., Сала Т. Б.,
за участі секретаря Кирилюк Л. М.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником адвокатом Богословським Сергієм Вікторовичем, до Фермерського господарства «Щербич» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Богословським Сергієм Вікторовичем, на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області про залишення без розгляду цивільного позову, постановлену в цій справі 12 березня 2019 року в м. Хмільнику суддею цього суду ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Щербич» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи його тим, що наказом № 55 від 02 жовтня 2018 року позивача незаконно звільнено з роботи за прогули, оскільки 30 вересня 2018 року він попередив керівництво відповідача про те, що отримав повістку із військового комісаріату про проходження медичної комісії на призовній дільниці з 01 жовтня 2018 року по 08 жовтня 2018 року та повістку про призов на строкову військову службу з 09 жовтня 2018 року, отже 01 жовтня 2018 року буде відсутній на роботі у зв`язку з проходженням медичної комісії.

Пославшись на вказані обставини та на те, що відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України трудова книжка позивачу в день його звільнення не вручена, наказ про звільнення до відома не доведений, з матеріалами службового розслідування не ознайомлено, жодних з цих документів на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку не направлено, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ голови ФГ «Щербич» № 55 від 02 жовтня 2018 року про звільнення з роботи за прогули, поновити на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по дату поновлення на посаді, сягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року позов представника ОСОБА_1 адвоката Богословського С. В. до ФГ "Щербич" про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування наказу залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою про залишення позову без розгляду, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач зазначив, що оскаржувану позивачем ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є : неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в судове засідання повторно не з`явився, проте з матеріалів справи вбачається, що він проходить військову службу, водночас, його представник, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав.

Із такими висновками суду не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року у цій справі призначено судове засідання на 14 год 00 хв 22 лютого 2019 року (а. с. 63).

Відповідно до довідки про доставку SMS ОСОБА_1 06 лютого 2019 року повідомлений про його виклик як позивача 22 лютого 2019 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (а. с. 67), водночас, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення видно, що ОСОБА_1 проходить службу в армії (а. с. 69).

У протоколі судового засідання від 22 лютого 2019 року зазначено, що представник позивача в судове засідання не з`явився, а розгляд справи відкладено на 11 год 00 хв 12 березня 2019 року (а. с. 72).

22 лютого 2019 року о 14 год 30 хв представник позивача ОСОБА_3 , отримав повістку про виклик до суду на 12 березня 2019 року, що підтверджується розпискою (а. с. 76).

У судове засідання, призначене на 12 березня 2019 року учасники справи не з`явились, що підтверджується протоколом судового засідання від 12 березня 2019 року (а. с. 77).

Згідно з довідкою № 134 від 13 березня 2019 року, долученою представником позивача до апеляційної скарги, ОСОБА_3 з 09 березня 2019 року по 13 березня 2019 року знаходився на лікуванні в інфекційному відділенні Літинської ЦРЛ (а. с. 87).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди повинні здійснювати правосуддя на засадах рівності всіх перед законом і недопущення будь-яких дискримінацій з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції за допомогою SMS-повідомлення повідомив ОСОБА_1 про його виклик як позивача 22 лютого 2019 року до суду, проте ні ОСОБА_1 , ні його представник ОСОБА_3 не подавали до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області заявку про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Отже, оскільки текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, повідомлення позивача про час та дату розгляду справи за допомогою SMS-повідомлення не є належною фіксацією факту належного повідомлення.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного суд у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 2-4676/11.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо неможливості представника позивача з`явитися в судове засідання 12 березня 2019 року та повідомити суд про причини його неявки, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, оскільки з довідки Літинської ЦРЛ встановлено, що ОСОБА_3 з 09 березня 2019 року по 13 березня 2019 року знаходився на лікуванні в інфекційному відділенні цієї лікарні, що є поважною причиною нез`явлення в судове засідання та неповідомлення про причини неявки.

З урахуванням того, що нез`явлення в судове засідання представника позивача у зв`язку з перебуванням на лікуванні та позивача у зв`язку з проходженням військової служби, який, крім іншого, відповідно до матеріалів справи не повідомлений належним чином про розгляд його справи, є поважними причинами нез`явлення в судове засідання, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду як на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України так і на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, проте положеннями цієї норми перебачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, проте в матеріалах справи не міститься такої заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали від 12 березня 2019 суд першої інстанції ухвалив залишити без розгляду позов про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування наказу, проте згідно з прохальною частиною заявленого ОСОБА_3 позову представник позивача не просив суд визнати протиправними дії, проте, окрім визнання незаконним та скасування наказу, просив поновити ОСОБА_1 на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

За таких обставин, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду невірно зазначив вимоги щодо предмету спору і, як наслідок чого, не визначився щодо усіх заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, проте залишив без розгляду вимоги, які позивачем не заявлялись.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Богословським Сергієм Вікторовичем, задовольнити, ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : А. Ю. Зайцев

Т. Б. Сало