Провадження №2/447/321/19
Справа №447/3005/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

12.04.2019 року м. Миколаїв

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

інтереси позивача представляла адвокат Кам'янська О.А.

інтереси відповідача представляв адвокат Джуфер Б.М.

інтереси третьої особи представляла ОСОБА_5

Процесуальній дії у справі:

Провадження у справі відкрито судом 23.01.2019 на підставі позову ОСОБА_1, підготовче засідання призначено на 26.02.2019. Ухвалою від 26.02.2019 підготовче провадження закрито та цивільну справу призначено до розгляду на 21.03.2019. Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування позову покликається на наступне. Він із відповідачем -ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 21.03.2016 року. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їхній син, ОСОБА_8 народився недоношеним, зокрема, у нього було діагностовано ДЦП, спастичну диплесію зі стійкими руховими розладами, відшарування сітківки, у зв'язку з чим, він не бачить. Дитина потребує постійного догляду, не може самостійно ходити та відстає у фізичному і розумовому розвитку. До 2015 року сторони проживали разом та займались лікуванням сина, однак у 2015 році ОСОБА_2 забрала дочку та пішла проживати до своїх батьків. Реабілітацією сина, його вихованням та лікуванням займається позивач та його ОСОБА_8 відвідує "Навчально-реабілітаційний центр для дітей з вадами зору "Левеня". Відповідач самоусунулась від виховання сина. На засіданні органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області розглядалось питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_8 Опікунська рада 08.11.2018 року дала позитивний висновок щодо позбавлення батьківських прав.У зв'язку з наведеним він був змушений звернутись в суд із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити, зазначив, що погоджується на мирне врегулювання спору із відповідачем, шляхом передачі відповідачу сина для постійного проживання обох дітей та лікування ОСОБА_8 за кордоном разом із позивачем за місцем її постійного проживання та праці в Республіці Польща, ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що для врегулювання даного питання їй необхідний певний час, а тому від мирного врегулювання спору на умовах позивача відмовилась. Також зазначила, що пропонувала позивачу підшукати лікарню, в якій їхній син міг би лікуватись, але позивач відмовився. Додатково зазначив, що відповідач добровільно залишила сина та не цікавиться ним, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 йому необхідне для того, щоб мати можливість самостійно приймати рішення з приводу сина, та, у разі потреби, відвезти його на лікування за кордон, не чекаючи при цьому дозволу відповідача.

Представник позивача Кам'янська О.А. в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві підтримала та просила такі задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник Джуфер Б.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши при цьому, що відповідач не має наміру чинити перешкод у лікуванні сина закордоном. У відповідності до відзиву на позовну заяву від 06.02.2019 ОСОБА_2 зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та безпідставними, оскільки викладені в ній доводи не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема, їй надано дозвіл брати участь у вихованні сина, зустрічатися з ним, забирати його за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у дні перебування її на території України один раз на місяць з 13-00 год. суботи до 16-00 год. неділі за погодженням з батьком дитини ОСОБА_1 Однак, у зв'язку з тим, що вона офіційно працевлаштована за кордоном, їй не вдається дотримуватись зазначеного графіку. Також зазначила, що протягом 2017-2018 років та за січень-лютий 2019 року на рахунок позивача нею було перераховано кошти в розмірі 26000 грн. та куплено товарно-матеріальні цінності сину на 3029 грн. Під час свого перебування на Україні провдить час із сином та приділяє увагу його вихованню.

Представник третьої особи служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації ОСОБА_5 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, зазначивши при цьому, що опікунською радою Миколаївської РДА 08.11.2018 року було надано позитивний висновок щодо позбавлення батьківських прав.

Суд встановив.

У відповідності до копії рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 21.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6)

Сторони по справі є батьками ОСОБА_8, що стверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 7)

Дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.

У відповідності до копії посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_8 визнано інвалідом з дитинства (а.с. 10)

Згідно з Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації у Львівській області відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл брати участь у вихованні сина та встановлено відповідний графік за погодженням із батьком дитини ОСОБА_1 (а.с. 25).

Відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштована в Республіці Польща, що стверджується відповідними дозволами на роботу іноземця на території Республіки Польща, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.26-37)

У відповідності до копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, відповідачем ОСОБА_8 протягом 2017-2018 років та за січень-лютий 2019 року на рахунок позивача було перераховано кошти в розмірі 26000 грн. та куплено товарно-матеріальних цінностей сину на суму 3026 грн.(а.с.38-49). Даний факт в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не оспорювався

У відповідності до висновку органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області від 08.11.2018 №02-27/0-3535/14 ОСОБА_2 визнано за доцільне позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11)

Відповідач зверталась у Миколаївське ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області із відповідними зверненнями про допомогу у здійсненні побачення із малолітнім сином ОСОБА_8 (а.с.50)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ствердили той факт, що позивач самостійно піклується та доглядає за малолітнім сином ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виховання сина та не навідується.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_2 на даний час офіційно працює за кордоном та змоги бачитись у встаановлений їй розпорядженням Миколаївської РДА графік не має змоги, однак постійно матеріально допомагає позивачу в утриманні сина та неодноразово намагалась побачитись із ним, однак ОСОБА_1 чинить їій у цьому перешкоди.

Оцінка суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 55 Закону України «Про освіту» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо освіти і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", рекомендовано судам зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).

В судовому засіданні, зокрема, була допитана в якості свідка бабуся ОСОБА_8 - ОСОБА_13, яка пояснила суду, що фактично вихованням малолітнього внука займається лише вона, син ОСОБА_1 працює та фактично утримує сім'ю, а вона залишила свою роботу та займається розвитком дитини. Крім того, бабуся неодноразово просила сина передати для постійного проживання ОСОБА_8 разом із матір'ю. Також зазначила, що ОСОБА_8 перебуває у "Навчально-реабілітаційному центрі для дітей з вадами зору "Левеня", вони із сином до нього часто навідуються. Свідок ОСОБА_13 зазначила, що її син -ОСОБА_1 на даний час проживає із співмешканкою (новою дружиною), яка добре ставиться до ОСОБА_8 Однак, коли вони їздили на море, то брали двох доньок, а ОСОБА_8 залишали бабусі для догляду. Також ОСОБА_21 показала суду, що добре знає представника третьої особи служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації ОСОБА_5, яка сказала, що допоможе їй із висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 А тому, в такому випадку суд не може брати до уваги зазначений висновок органу опіки та піклування Миколаївської РДА від 08.11.2018 №02-27/0-3535/14, та покази дані в судовому засіданні представником третьої особи ОСОБА_5

Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, слід наголосити, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.

Позивачем не надано доказів того, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо свого малолітнього сина, необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Відтак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини є винятковим заходом впливу, який повинен застосовуватися лише у випадку, коли виправлення матері є неможливим та існує така необхідність з врахуванням інтересів дитини, враховуючи те, що матір дитини не ухиляється від виконання своїх обов'язків, вважаю, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 19.04.2019.

Суддя Павлів В. Р.