Справа № 354/352/17
Провадження № 6/354/2/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Польської М.В.

при секретарі: Калинчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче подання старшого державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в:

12.06.2017 року старший державний виконавець Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржникаОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування своїх вимог державний виконавець вказує, що на виконанні у Яремчанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження №53429096 з виконання виконавчого листа №809/1851/16 від 20.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 в дохід бюджету заборгованості в сумі 7597 (сім тисяч пятсот девяносто сім) гривень 55 копійок. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

20.02.2017 року виконавче винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити ДПІ в м.Яремчому за № від 20.02.2017 р. у боржника немає розрахункових рахунків у фінансових установах та не займається підприємницькою діяльністю. На запит №123696688 від 22.02.2017 року у ПФУ м.Яремче встановлено, що боржник не являється пенсіонером, не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, не відомо останнє місце роботи, відсутнє належне на праві власності майно. 20.02.2017 р., 13.03.2017 р. та 15.05.2017 р. виконавцем надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте ОСОБА_2 на виклики суду не зявився, про причини неявки не повідомив виконавця.

24.05.2017 року здійснено виїзд по місцю проживання боржника, де встановлено про його відсутність та неможливість встановлення місця перебування.

З 29.03.2019 року суддя Польська М.В. приступила до виконання своїх обовязків.

На даний час подання не залишене без розгляду за заявою державного виконавця.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець в судове засідання 02.04.2019 року не зявився, що не є перешкодою для розгляду цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що проведені заходи із боржником не дають позитивного результату щодо виконання рішення суду.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд виходить із положень ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов'язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання; тощо.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.18 ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Водночас, дії державного виконавця щодо встановлення місця проживання боржника, розшуку майна боржника не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов'язань. Вказані дії проводяться державним виконавцем незалежно від ухилення чи не ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Виклики та вимоги державного виконавця боржникові не вручені (а.с.8-13), тому відсутні підстави для визнання боржника таким, що саме ухиляється від виконання судового рішення.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобовязань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а також того, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобовязань, як і те, що він за час виконання рішення виїжджав за межі України, тому підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відсутні.

Крім того, слід зауважити, що звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Враховуючи, що положеннями ст.353 ЦПК України передбачено виключно можливість оскарження ухвали тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ухвала суду про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд,-

ух в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М. В. Польська