Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вереш А.В.

з участю сторін:

заявника - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Закарпатського обласного центру зайнятості - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Закарпатський обласний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудових відносин та розірвання трудового договору,-

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт припинення трудових відносин з роботодавцем та розірвання трудового договору.

Мотивуючи свої вимоги заявниця вказує на те, що з 17 червня 2008 р. перебувала в трудових відносинах з фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, де займала посаду касира за трудовим договором № 9 від 17.06.2008 р., зареєстрованому Сімферопольським міським центром зайнятості 23.06.2008 р.

У зв'язку з народженням молодшої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2013 року вона знаходилась в соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та разом з чоловіком і двома малолітніми дітьми переїхала з м. Сімферополь на постійне проживання за місцем своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1

З 20 лютого 2014 року територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією України відповідно до ЗУ від 15.04.2014 р. № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

За час перебування у соціальній відпустці по догляджу за дитиною, фізична-особа підприємець, ОСОБА_4 припинив свою діяльність приватного підприємця, у зв'язку з чим укладений із нею трудовий договір був розірваний 31.12.2014 р. у відповідності до п.1 ст. 81 трудового кодексу РФ на підставі наказу № 150-1с від 31.12.2014 року, що підтверджується відповідним записом № 6 від 31.12.2014 року у трудовій книжці.

В січні 2015 року на адресу ОСОБА_2 надіслано трудову книжку, примірник трудового договору із внесеною відміткою про його розірвання роботодавцем не видано.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, вона (ОСОБА_2.) є фактично безробітною.

Однак Закарпатським обласним центром зайнятості їй ОСОБА_2 було відмовлено у присвоєнні статусу безробітного та взятті на облік. Також було відмовлено у знятті вищевказаного трудового договору з реєстрації в державній службі зайнятості, що стверджується даними листа Закарпатського обласного центра зайнятості від 06.10.2017 року .

Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації свого права на працевлаштування.

Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила суд їх задовольнити. Вказала на те, що підставою для відмови Закарпатським обласним центром зайнятості їй , у присвоєнні статусу безробітного та взятті на облік став той факт, що трудова книжка містить запис про звільнення згідно трудового законодавства Російської Федерації, проте відповідно до законодавства України внесений запис до трудової книжки про звільнення є недійсним та не створює правових наслідків. Даний трудовий договір в центрах зайнятості з реєстрації не знятий, що перешкоджає їй реалізувати своє право на працю шляхом працевлаштування на нове місце роботи та, крім того, не може бути визнана у встановленому порядку безробітньою і користуватися соціальними гарантіями для такої категорії осіб.

Представник заінтересованої особи Закарпатського обласного центру зайнятості - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечив.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що між працівником ОСОБА_2 та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 17.06.2008 р. було укладено трудовий договір, який зареєстрований Сімферопольським міським центром зайнятості 23.06.2008 р. за № 9, що стверджується відповідними записами зробленими у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_3, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні .

Як встановлено судом 31.12.2014 р. трудовий договір за № 9 між працівником ОСОБА_2 та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 був розірваний у зв'язку із припиненням підприємницької діяльності , у відповідності до пункту 1 статті 81 Трудового кодексу Російської Федерації на підставі наказу № 150-1с від 31.12.2014 року, що підтверджується відповідним записом № 6 від 31.12.2014 р. у трудовій книжці.

Заявник також зазначила, що у січні 2015 року з тимчасово окупованої території засобами поштового зв'язку отримала трудову книжку з записом про розірвання трудового договору 31 грудня 2014 року згідно трудового законодавства Російської Федерації, проте відповідно до законодавства України внесений запис до трудової книжки про звільнення є недійсним та не створює правових наслідків.

Окрім того, даний трудовий договір в центрах зайнятості з реєстрації не знятий.

Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року (зі змінами, внесеним наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 14.10.2010р. №320,наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 16.09.2014 року №660) у разі закінчення строку трудового договору або припинення його достроково в трудовому договорі фізична особа - підприємець робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КзпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.

Як зазначено в Порядку, відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття трудового договору з реєстрації. Трудовий договір складається у трьох автентичних примірниках, один з яких перебуває у фізичної особи, другий - у працівника, третій у державній службі зайнятості, яка здійснила реєстрацію трудового договору.

Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою та форми трудового договору між працівником і фізичною особою, проведення дій по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін трудових відносин (фізичної особи і працівника) з належними їм документами до центру зайнятості.

Таким чином, зняття з реєстрації трудового договору можливо вчинити лише за умови присутності як роботодавця, так і працівника з відповідними документами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпеченняправ ісвобод громадянта правовийрежим натимчасово окупованійтериторії України» датою початку тимчасової окупації сухопутної території АР Крим та міста Севастополя є 20 лютого 2014 року.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1.Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків».

Оскільки заявник проживає за межами окупованої території АРК, та не має можливості забезпечити фізичну присутність на цій території для сповіщення державної служби зайнятості України про розірвання трудового договору, а зв'язок із колишнім роботодавцем фактично втрачений, вбачається неможливим зняття зазначеного договору з реєстрації за участі працівника та роботодавця одночасно.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами, заявниця не може зареєструвати припинення трудового договору.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до запису № 6 від 31.12.2014 р. внесеного до трудової книжки заявника, укладений із ОСОБА_2 трудовий договір № 9 від 17.06.2008 р. був розірваний із ініціативи роботодавця у зв'язку з припиненням діяльності приватного підприємця у відповідності до п.1 ст. 81 Трудового кодексу Російської Федерації, яким передбачено, що трудовий договір може бути розірваний роботодавцем у випадку ліквідації або припинення діяльності приватного підприємця.

Водночас документ, отриманий на тимчасово окупованій території є недійсним на території України та не створює правових наслідків.

Аналогічні підстави для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця передбачені пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Крім цього, факт припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_4 додатково підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу наданими Пенсійним фондом України та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких нарахування ОСОБА_2 доходів у вигляді заробітної плати та лікарняних по вагітності і пологах ФОП ОСОБА_4 за час дії трудового договору здійснювалося до листопада 2013 р. А починаючи з січня 2014 року до вересня 2016 року ОСОБА_2 виплачувалася допомога при народженні дитини Управлінням соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації.

Крім цього щодо вимоги про встановлення факту розірвання трудового договору суд констатує наступне.

Відповідно до роз»ясень Міністерства праці та соціальної політики України від 30 червня 2005 року №06-К 29121/14 від та від 09 листопада 2014 року №06-2/33 зняття з реєстрації трудового договору в державній службі зайнятості здійснюється відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 08 червня 2001 року за №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року №554/5745 і тільки в присутності двох сторін, які уклали між собою даний договір. За відсутності однієї зі сторін трудових відносин зняття з реєстрації трудового договору, можливе лише за умови, якщо до центру зайнятості буде подано рішення суду, яке набрало законної сили, щодо припинення дії такого договору або визнання його таким, що втратив силу

Від встановлення факту припинення трудових відносин та факту розірвання трудового договору залежить право заявника на отримання статусу безробітної особи.

Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію розірвання трудового договору. Встановлення цього факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт припинення трудових відносин між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 з 31 грудня 2014 року у зв'язку з припиненням діяльності приватного підприємця на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України - знайшов своє повне підтвердження.

Встановлення факту припинення трудових відносин та факту розірвання трудового договору є єдиним способом підтвердження факту припинення трудових відносин ОСОБА_2 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та реалізації права на працевлаштування на нову роботу в порядку передбаченому трудовим законодавством України, або набуття статусу безробітної.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Закарпатський обласний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудових відносин та розірвання трудового договору - задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса АДРЕСА_2) з 31 грудня 2014 року у зв'язку з припиненням діяльності приватного підприємця на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законі про працю України.

Встановити факт розірвання трудового договору № 9, укладеного 17.06.2008 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса АДРЕСА_2), зареєстрованого Сімферопольським міським центром зайнятості 23.06.2008 року, з 31 грудня 2014 року у звязку з припиненням діяльності приватного підприємця на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законі про працю України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У відповідності до п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1);

Заінтересована особа - Закарпатський обласний центр зайнятості (, 88018, м. Ужгород, вул. Новака, 45).

Дата складання повного тексту рішення, з врахуванням днів тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці - 08 квітня 2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца