Єдиний унікальний номер 236/276/19 Номер провадження 22-ц/804/1099/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Соломахи Л.І., Агєєва О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 236/276/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 січня 2019 року (суддя першої інстанції Ткачов О.М.), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Зазначила, що з 01 серпня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала роздавальником нафтопродуктів 3-го розряду відокремленого підрозділу «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату. Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року становить 13 748 грн. 01 коп. Первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться у регіональній філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», куди були здані нею особисто в жовтні 2017 року.

Посилаючись, що відповідач до теперішнього часу розрахунок з нею не провів, просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 13 748 грн. 01 коп. (а.с. 2 - 4).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з березня по липень 2017 року у сумі 13 748 грн. 01 коп.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання (а.с. 26-28).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») в апеляційній скарзі посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Всупереч діючого законодавства, а саме ст.ст. 190, 278 ЦПК України Краснолиманський міський суд Донецької області позбавив відповідача права надати оцінку наведеним позивачем обставинам та правовим підставам позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. На адресу відповідача ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви позивача ОСОБА_1 з додатками не надходила. Таким чином, суд позбавив відповідача можливості висловити свою думку відносно позову та унеможливив надання будь-яких доказів стосовно обставин справи. Внаслідок цього, під час ухвалення оскаржуваного рішення судом не враховано, що згідно відомості на виплату грошей № 545 позивач отримала заробітну плату у розмірі 985 грн. 87 коп. за першу половину березня 2017 року (а.с. 33 - 34).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 11.03.2019 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач ОСОБА_4, судді Соломаха Л.І., Канурна О.Д. (а.с. 44).

У звязку з хворобою судді Канурної О.Д. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 25.03.2019 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач ОСОБА_4, судді Соломаха Л.І., Агєєв О.В. (а.с. 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч. 3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги зазначені в частині першій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Враховуючи характер спірних правовідносин у цій справі, для повного та всебічного зясування обставин справи, розгляд апеляційної скарги здійснюється з повідомленням учасників справи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця» (скорочене найменування АТ «Укрзалізниця»).

Позивачем ОСОБА_1 письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача АТ «Укрзалізниця» не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду 24 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 та представник відповідача АТ «Укрзалізниця» не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення 28 березня 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 62).

Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» судову повістку-повідомлення про розгляд справи 24 квітня 2019 року отримав 02 квітня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 63).

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача АТ «Укрзалізниця» апеляційний суд про причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ «Укрзалізниця» підлягає частковому задоволенню.

Частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 працювала на різних посадах ДП «Донецька залізниця», 04 липня 2016 року переведена комірником на будівельно-монтажну дільницю № 1 Луганського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Державного підприємства "Донецька залізниця".

На підставі Закону України від 23 лютого 2014 року № 4442-4, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у Регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 15 квітня 2016 року № 303 «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці позивача (а.с. 13-14).

Таким чином, після реорганізації з позивачем ОСОБА_1 продовжені трудові відносини.

Згідно з Наказом № 1177-ОС від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнена у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 28 квітня 2017 року за № 625-НЗ-1, про що також зароблено відповідний запис у трудовій книжці позивача (а.с. 14).

До суду першої інстанції позивачем надані на підтвердження розміру не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня по липень 2017 року згідно яких позивачу відповідачем була нарахована до виплати заробітна плата після відрахування податків та інших обовязкових платежів, в яких зазначені суми до виплати: березень 2017 року 1214 грн. 92 коп., квітень 2017 року 1 585 грн. 96 коп., травень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., червень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., липень 2017 року 6 348 грн. 97 коп. (а.с. 16-20), у загальному розмірі 13 748 грн. 01 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом «Про оплату праці», позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, виконувала свої трудові обовязки в повному обсязі, при звільнення не отримала усі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно апеляційної скарги відповідач не оспорює і той факт, що при звільненні позивача розрахунок з нею не проведено.

До апеляційної скарги відповідачем додано копію відомості про виплату грошей № 545, згідно якої позивач ОСОБА_1 отримала від відповідача заробітну плату у розмірі 985 грн. 87 коп. за першу половину березня 2017 року (а.с. 37-39).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Звертаючись до суду з позовом позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року 2 464 грн. 92 коп., квітень 2017 року 1 585 грн. 96 коп., травень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., червень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., липень 2017 року 6 348 грн. 97 коп., у загальному розмірі 13 748 грн. 01 коп. При цьому нарахована за липень 2017 року сума до виплати позивачу у розмірі 6348 грн. 97 коп. складається з оплати за час простою у розмірі 1082 грн. 59 коп., матеріальної допомоги у розмірі 145 грн. 29 коп., а також нарахованої грошової компенсації за невикористані 28 днів відпустки у розмірі 3383 грн. 80 коп. та вихідної допомоги при звільненні у розмірі 3330 грн. 72 коп., з яких утримано податок.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача 13 748 грн. 01 коп. у повному обсязі, однак апеляційний суд повністю погодитися цим не може.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ч. 2 - збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Позивачем надано до суду копію трудової книжки, яка містить всі записи про час роботи позивача та її звільнення, розрахунки заробітної плати за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року (а.с. 5, 11-14, 16-20).

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підтвердження заборгованості позивачем надані розрахунки заробітної плати за березень-липень 2017 року (табуляграмами). Відповідачем ці відомості загалом не спростовані та суду не надані докази, що ці відомості є недостовірними.

Однак в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що згідно відомості на виплату грошей № 545 позивачу виплачена заробітна плата за першу половину березня 2017 року у розмірі 985 грн. 87 коп.

Цей довід апеляційної скарги спростовує висновки суду першої інстанції щодо розміру заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, оскільки зазначена виплата при предявленні позовних вимог позивачем врахована не була.

Крім того, згідно розрахунку заробітної плати за березень 2017 року (табуляграма) позивачу нарахована до виплати сума 1214 грн. 92 коп. (а.с. 20), що судом першої інстанції не враховано та взято суму заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року у розмірі 2464 грн. 92 коп., яка матеріалами справи не підтверджена.

Таким чином, заборгованість за березень 2017 року, з урахуванням суми, отриманої позивачем за відомістю № 545, складає 229 грн. 05 коп. (1214,92 - 985,87).

З огляду на зазначене апеляційним судом встановлено, що заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу складає 11 512 грн. 14 коп., а саме: за березень 2017 року 229 грн. 05 коп., квітень 2017 року 1 585 грн. 96 коп., травень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., червень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., липень 2017 року 6 348 грн. 97 коп.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості є недоведеними. Відповідач не надав доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за спірний період.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення норм процесуального права.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2019 року суддею Краснолиманського міського суду Донецької області прийнято ухвалу, якою відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 22).

Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку встановленому ст. 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

В матеріалах справи відсутні відомості про направлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 січня 2019 року, з урахуванням ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 січня 2019 року про виправлення описки, вбачається, що судове засідання призначене на 16 годину 30 хвилин 31 січня 2019 року без повідомлення сторін.

Отже, у даному випадку повідомлення про дату, час та місце засідання не було обовязковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Процесуальні порушення, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення підлягає зміні.

Беручи до уваги наведене, стягненню на користь позивача підлягає заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 11 512 грн. 14 коп., а саме: за березень 2017 року 229 грн. 05 коп., квітень 2017 року 1 585 грн. 96 коп., травень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., червень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., липень 2017 року 6 348 грн. 97 коп.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, рішення суду щодо розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. також підлягає зміні.

Від сплати судового збору з цих позовних вимог позивач звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За зверненням до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за березень - липень 2017 року у загальній сумі 13 748 грн. 01 коп. позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Апеляційним судом позовні вимоги задоволено у сумі 11 512 грн. 14 коп., що складає 83,73 % (11 512,14 х 100%) : 13 748,01) від заявлених позивачем вимог.

Позов подано ОСОБА_1 до Краснолиманського міського суду Донецької області у січні 2019 року (а.с. 2 - 4).

Згідно ч. 1, п/п 2 п. 1 ч. 2, ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2629-VIII

«Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 1 921 гривня.

Тобто, з позовних вимог майнового характеру, а саме, про стягнення з відповідача заборгованості у оскаржуваному розмірі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (13 748,01 х 1% = 137,48 грн., але не менше 1 921 х 0,4=768,40), тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 643 грн. 38 коп. (768,40 х 83,73 %).

Разом з тим сума задоволених апеляційних вимог відповідача в частині позовних вимог, що стосуються стягнення заборгованості по заробітній платі, склала 2335 грн. 87 коп.( 13 848, 01 11 512,14), що складає 16,27 % (100% - (11512,14 х 100%) : 13 748,01) від заявлених в цій частині позовних вимог.

При поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 300 грн. (а.с. 35).

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір".

Відповідно до п/п 6 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" з апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини 4 ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 січня 2019 року про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у загальному розмірі 13 748 грн. 01 коп. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи зазначене, з апеляційної скарги на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області у даній справі відповідачем АТ «Укрзалізниця» підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1152 грн. 60 коп. (768,40 х 150%).

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги судовий збір у розмірі 187 грн. 52 коп. (1152,60 х 16,27 %) має бути відшкодований йому за рахунок держави.

Відповідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 455 грн. 86 коп. (643,38 187,52).

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 січня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 11 512 (одинадцять тисяч пятсот дванадцять) грн. 14 коп. з яких заборгованість за березень 2017 року 229 грн. 05 коп., квітень 2017 року 1 585 грн. 96 коп., травень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., червень 2017 року 1 674 грн. 08 коп., липень 2017 року 6 348 грн. 97 коп. (з цих сум податки та інші обовязкові платежі вже утримані).

Стягнути з ОСОБА_2 товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 455 грн. (чотириста пятдесят пять) грн. 86 коп.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

ОСОБА_3 товариство "Українська залізниця" (, юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Мальований

Судді: Л.І. Соломаха

ОСОБА_5

Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований