Дата документу 08.04.2019 Справа № 331/361/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/361/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
провадження № 22-ц/807/417/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СNL-204/029/2007 від 21.11.2007 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. та звернення стягнення за кредитним договором «204/640071 від 21.11.2007р.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 21 листопада 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №CNL-204/029/2007 про надання кредиту в сумі 18000,00 Євро для проведення ремонту нерухомого майна. Згідно п. 3 частини №1 Кредитного договору було встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 11,99%. Датою остаточного повернення кредиту є 21.11.2015р.

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 21.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №SRCNL-204/029/2007, відповідно до якого, остання зобов'язалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань.

23 вересня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н., згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором та договором поруки, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

Окрім цього, позивач зазначав, що 21.11.2007р. між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 204/670/07/1.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору №204/670/07/1 Банк надав Позичальнику шляхом кредитування поточного рахунку N 2620 6 401771813 в розмірі ліміту овердрафта, який становить 2500,00 гривень, а Позичальник прийняв Кредит, та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, передбачену п. 4 Кредитного договору та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі, в порядку встановленому ч. 4-5 договору.

27 січня 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до с.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н., згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

За вищевказаними договорами №CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. та № 204/670/07/1 від 21.11.2007р. ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За договором №CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. - станом на 24.11.2016р. у сумі 344489,88 грн., з яких 12199,18 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.11.2016р. складало 330938,14 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, та 499,55 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.11.2016р. складало 13551,74 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За договором №204/670/07/1 від 21.11.2007р. - станом на 10.11.2016р. у сумі 1107,51 грн., з яких 834,31 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 273,20 грн. - сума заборгованості за відсотками.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором №CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. в розмірі 344489,88 грн., та стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором №204/670/07/1 від 21.11.2007р. в розмірі 1107,51грн., та вирішити питання судових витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм права, необґрунтованість та відповідність рішення вимогам чинного законодавства, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що зазначений спір виник не з підстав, зазначених у ч. 4 ст. 274, предмет та ціну позову, яка не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційну скаргу було призначено до розгляду порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 листопада 2018 року (т. 2 а.с.76), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, учасникам справи надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

Однак, сторони своїм правом не скористались, візивів на апеляційну скаргу по цій справі на адресу апеляційного суду не надходило.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що оскільки Банком на адресу ОСОБА_3 було надіслано досудову вимогу про дострокове повне погашення заборгованості, а отже строк повного виконання зобов'язання для ОСОБА_3 перед Кредитором змінився з 21.11.2015 р. на 10.05.2012 р. А отже, Банк звернувся до суду з позовом зі спливом строку позовної давності.

З зазначеним висновком колегія суддів погоджується.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитної заявки, 21 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CNL-204/029/2007 (т. 1 а.с. 5-9).

Відповідно до цього договору Банк надав Позичальнику 18000 Євро на проведення ремонту нерухомого майна, з фіксованої ставкою процентів 11,99 річних. Зазначено, що повернення Кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником ануїтет них платежів. Дата остаточного повернення кредиту встановлена 21 листопада 2015 року.

Окрім цього, між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 21.11.2007р. також було укладено Кредитний договір № 204/670/07/1, відповідно до якого Банк надав Позичальнику шляхом кредитування поточного рахунку N 2620 6 401771813 в розмірі ліміту овердрафта, який становить 2500,00 гривень, а Позичальник прийняв Кредит, та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, передбачену п. 4 Кредитного договору та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі, в порядку встановленому ч. 4-5 договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В той же день, між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 в забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 укладено договір поруки № SRCNL-204/029/2007 від 21 листопада 2007 року, відповідно до якого, остання зобов'язалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 боргових зобов'язань за кредитним договором № CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. в повному обсязі таких зобов'язань (т. 1 а.с. 12).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

За змістом частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно договору поруки № SRCNL-204/029/2007 від 21 листопада 2007 року Поручитель відповідає перед кредитором щодо сплати Боржником кожного і всіх його Боргових Зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному Договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги Кредитора щодо Повернення основної суми кредиту, наданого Боржнику не пізніше 21 листопада 2015р., сплаті відсотків за користування кредитом, сплаті пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань, за вищезазначеними кредитними договорами, утворилась заборгованість:

за договором № CNL-204/029/2007 станом на 10 листопада 2016 року відповідно до довідки, наданої Банком, в сумі 344489 грн. 88 коп. (з яких: заборгованість за кредитом - 12 199,18 євро, що за курсом становить 330 938 грн. 14 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 499,55 євро, що за курсом НБУ становить 13 551 грн. 74 коп. (а.с. 10).

за договором № 204/670/07/1 станом на 10 листопада 2016 року відповідно до довідки, наданої Банком, в сумі 1107 грн. 51 коп. (з яких: залишок заборгованості за кредитом - 834,31 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 273 грн. 20 коп. (т. 1 а.с. 10, 15).

Відповідно до витягу зі Статуту АТ «ОТП Банк», який зареєстровано НБУ 18.06.2009 року, за реєстровим № 273 та Голосіївською районною у місті Києві адміністрацією 30.06.2009 року, ЗАТ «ОТП Банк» згідно рішення Позачергових Загальних зборів акціонерів від 23.04.2009 року змінив свою назву на ПАТ «ОТП Банк» (т. 1 а.с.32-40).

23 вересня 2011 року між ТОВ «Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № CNL-204/029/2007 від 21 листопада 2007 р. та договором поруки № SRCNL-204/029/2007 від 21 листопада 2007 р., перейшло до ТОВ «Факторинг Україна» (т. а.с. 19-31).

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги від 23.09.2011 року та згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов'язанні Позичальника за Кредитним договором № CNL-204/029/2007 від 21 листопада 2007 р. за договором поруки № SRCNL-204/029/2007 від 21 листопада 2007 р., та за Кредитним договором № 204/670/07/1 відбулася заміна кредитора, а тому ТОВ «Факторинг Україна» набуло статусу нового кредитора.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. (вимога про усунення порушення) від 10.04.2012р., яка надіслана Банком на адресу ОСОБА_3 (т. 1 а.с.196). В вимозі зазначено, що ТОВ «ОТП Факторинг України» на підставі п. 1.9 Кредитного договору, вимагає дострокового виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі, протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, шляхом сплати на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на відповідний рахунок залишку заборгованості за Кредитом - 12199,18 Євро (залишок заборгованості за Кредитом) та 256,98 Євро (суму відсотків за користування Кредитом (т. 1 а.с. 196).

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 16 вересня 2020 року.

Верховний Суд України у постановах від 21 січня 2015 року (№ 6-190цс14) та від 27 січня 2016 року (№ 6-990цс15) висловив правову позицію про те, що, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, і тому твердження АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в апеляційній скарзі щодо дійсності кредитного договору в даний момент, є помилковим, і таким, що не ґрунтується на законі.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (дійсного у редакції на час ухвалення рішення) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, Банк повинен був пред'явити вимогу до поручителя, в період з 11 травня 2015 року, до 11 листопада 2015 року, оскільки саме з цього моменту встановлено строк повернення кредиту для Позичальника та Поручителя.

А отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо застосування правил позовної давності і до відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором № CNL-204/029/2007.

Положенням статті 261 ЦК України встановлено, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядкучерез суд.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і саме така заява зроблена відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції (т. 1 а.с. 209-210).

Оскільки, як вже зазначалось вище, Банком було використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, що змінило умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, то й момент виникнення у Банку права на позов за кредитним договором № CNL-204/029/2007 від 21.11.2007р. був змінений, зокрема до 11 травня 2015р.

Проте до суду Банк звернувся 22 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 42), тобто поза межами трирічного строку позовної давності, що згідно вимог ст. 267 ЦПК України виключає можливість судового захисту Банком свого порушеного права.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції правової оцінки звернення боржника ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг» з заявою про реструктуризацію боргу, що свідчить про визнання боржником заборгованості не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась із зазначеною заявою до Банку 14 березня 2013 року (т. 2 а.с. 22), а з позовом банк звернувся у грудні 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Щодо Кредитного договору № 204/670/07/1 слід зазначити наступне.

Так, п. 6.1 зазначеного Договору встановлено, що будь-який Кредит, виданий в рамках Овердрафту, має бути погашений не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем надання такого Кредиту.

За положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, враховуючи, що Банком не долучено до матеріалів справи належного розрахунку, виписки за рахунком ОСОБА_3, не є можливим встановити з якого часу моменту заборгованість.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, оскільки зводяться до помилкового тлумачення скаржником законодавства.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, ст. 274, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегіясуддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Заочне Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2018 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: