КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22квітня 2019 року м. Київ

Справа №754/8117/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2719/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства КомерційнийБанк «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Бобко В.В. 31 жовтня 2018 року у м. Київ, повний текст рішення складено 31 жовтня 2018 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за договором №б/н від 14 травня 2014 року в розмірі 28341,61 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 1280,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 21635,82 грн, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3600,00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частка) в розмірі 500,00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 1325,79 грн.

Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом. Станом на 30 квітня 2018 року розмір заборгованості складає 28341,61 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 1280,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 21635,82 грн, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3600,00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частка) в розмірі 500,00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 1325,79 грн.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1280,00 грн.

В частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства КомерційнийБанк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що Умови та правила надання банківських послугне містять підпису відповідача. При цьому позивачем не надано доказів, а судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частини укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Не погодилось із вказаним рішення суду АТ КБ «ПриватБанк», представником подано апеляційну скаргу, в якій вона посилається на неправильне і необґрунтоване застосування судом норм матеріального та процесуального права, та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Позивач зазначає, що відповідач висловила згоду на укладення кредитного договору підписавши Анкету-заяву, з якої також вбачається, що відповідач згодна з тим, що вказана заява разом із Умовами, та Правилами надання банківських послуг, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, та вона згодна з Умовами, Правилами та Тарифами. Вказує, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставила саме в заяві позичальника, яким засвідчила те, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Також зазначає, що оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорювався, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

На підставі викладеного представник позивача просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_3 14 травня 2014 року була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якої вона виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку із бажаним кредитним лімітом 25000,00 грн /а.с.6/.

ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, відповідач не виконує належним чином умови договору №б/н від 14 травня 2014 року, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом. Станом на 30 квітня 2018 року розмір заборгованості становить 28341,61 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 1280,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 21635,82 грн, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3600,00 грн, заборгованість по судовим штрафам в розмірі 1825,79 грн, яка підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.4, 5/.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порядку ч. 2, ч. 4 та ч. 8 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг шляхом приєднання відповідача до запропонованих позивачем умов і правил. Разом з тим, наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операції, кредитних карт, але не мають підпису позичальника та не зазначено період їх дії.

Анкета-заява від 14 травня 2014 року містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. У заяві зазначено який кредитний ліміт встановлено, проте із вказаної заяви не вбачається чи ознайомлена відповідач саме з Правила надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, у зв'язку з цим, із вказаної заяви не можна зробити висновок, на які саме умови обслуговування, запропоновані банком, погодилась відповідач.

Також, при пред'явленні позову, банком наданий витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у якій містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду; «Універсальна CONTRAKT»; «Універсальна GOLD» /а.с.7/, проте використання наведених тарифів є можливим лише за умови належного ознайомлення позичальника з ними, чого не вбачається з матеріалів справи.

А отже, вказані документи не дають можливості суду встановити, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та штрафу.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту сторонами не оскаржується, а тому у даному апеляційному провадженні рішення суду в цій частині не переглядається, та не є предметом апеляційного розгляду.

Посилання представника позивача на те, що відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції оскільки тягар доказування обґрунтованості позовних вимог покладено на позивача, а суд має повно і всебічно дослідити всі обставини справи, і надати їм відповідну правову оцінку.

Таким чином, доводи, викладені у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права та підстави до його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук