Постанова

Іменем України

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 409/319/18

провадження № 61-3155св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - служба у справах дітей Лисичанської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2018 року у складі судді: Максименко О. Ю. та постанову Луганського апеляційного суду від 10 січня 2019 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Коротенка Є. В., Луганської В. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулася із позовом до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Лисичанської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 січня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_6 проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач життям та здоров'ям дитини не цікавиться, участі у вихованні доньки не приймає, матеріально не допомагає, проживає окремо.

З відповідача стягнуто аліменти на дочку, починаючи з 26 листопада 2014 року, заборгованість по сплаті аліментів за період з 16 грудня 2014 року по 27 листопада 2017 року складає 37 570,64 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_6, що давало б підстави для застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. У матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дочки ОСОБА_6, або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Аргументи учасників справи

У лютому 2019 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, в якій просить оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому посилалася на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд розглянув справу у порядку спрощеного провадження, що є обов'язковою підставою для скасування постанови. ОСОБА_4 вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов'язків, яке полягає в його умисній байдужості до життя та здоров'я дитини, її розвитку, не приймає участі у вихованні доньки, нехтує своїми правами на спілкування з дитиною, чим заподіює негативний психічний вплив на розвиток дитини. Відповідач матеріально не утримує їхню дитину, має заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, відповідач не надає згоди на реєстрацію дитини за місцем фактичного проживання. Вважає, що суди не надали належної оцінки доказам у справі, зокрема, висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 27 вересня 2018 року.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2019 року у справі відкрито касаційне провадження.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 27 серпня 2013 року виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району Луганська.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 08 лютого 2013 року Артемівським відділом ДРАЦС РС Луганського МУЮ, актовий запис № 43, розірвано.

Згідно виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом Луганської області 16 грудня 2014 року у цивільній справі № 415/4442/14-ц з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2014 року і до повноліття дитини.

Малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_4, батько дитини - ОСОБА_5 з сім'єю не проживає, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини від 12 грудня 2017 року, складеним службою у справах дітей Лисичанської міської ради,

Згідно довідки № 20 від 30 листопада 2017 року та педагогічної характеристики, наданих КЗ «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко», ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідувала ясла-садок №10 «Малятко» з 19 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року. Дитину приводила мати, бабуся, дідусь, які цікавилися успіхами дитини та приймали участь у справах дитячого садка. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає.

Відповідно до довідки № 114 від 06 листопада 2017 року, наданої КЗ «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 13 «Ромашка», ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує ясла-садок № 13 «Ромашка» з вересня 2017 року. Вихованням дитини опікується мати. За період перебування дитини в закладі батько дитини ОСОБА_5 жодного разу не приймав участі у вихованні та розвитку дитини.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої Луганським міським ВДВС ГТУЮ у Луганській області 04 листопада 2017 року, заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів за період з 16 грудня 2014 року по 27 листопада 2017 року становить 37 570,64 грн.

Відповідно до копій квитанцій ОСОБА_5 сплачував ОСОБА_4 грошові кошти (аліменти) ОСОБА_6 в період з липня 2015 року по вересень 2017 року.

У висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 27 вересня 2018 року вказано, що ОСОБА_5 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідною матеріальною допомогою, харчуванням, не спілкується з донькою, не відвідує вдома та в навчальному закладі. ОСОБА_5 не виконає свої батьківські обов'язки без поважних причин, в зв'язку з чим рада опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6

При відмові у задоволенні позову суди зробили висновок, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_6, що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Встановивши, що позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, не встановлено винної поведінки останніх щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування ними своїми обов'язками, суди зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд розглянув справу у порядку спрощеного провадження, що є обов'язковою підставою для скасування постанови, колегія суддів відхиляє.

У частині першій та третій статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що суд апеляційної інстанції розглядав у відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи, що підтверджується: ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року (а. с. 144), якою призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляційного суду на 10 січня 2019 року о 11 год. 00 хв., а також протоколом судового засідання від 10 січня 2019 року (а. с. 154-159), згідно якого розгляд справи відбувався за участю сторін.

Твердження про те, що суди не надали належної оцінки доказам у справі, зокрема, висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 27 вересня 2018 року, колегія суддів вважає необґрунтованим.

У частині шостій статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналіз змісту оскаржених рішень свідчить, що суди обґрунтовано не взяли до уваги висновок органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 27 вересня 2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки, оскільки він непереконливий, ґрунтується на констатації факту відсутності спілкування батька з дитиною та не враховує об'єктивні для відповідача фактори, які ускладнюють його безпосередню участь у вихованні доньки, зокрема проживання дитини та батька в різних містах країни. Батько проживає в м. Луганську на окупованій території України. При цьому, посилаючись у висновку на те, що батько не виконує свої батьківські обов'язки без поважних причин, орган опіки та піклування не з'ясував дані про особу відповідача, умови та спосіб його життя. Отже, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Висновок зроблений без спілкування з батьком дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В.І. Журавель