Номер справи 220/2470/18
Номер провадження 2/220/96/19
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2019 року смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі судового засідання - Черняковій В.В.

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1

третьої особи №1 - ОСОБА_2

третьої особи №2 - ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області заяву про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6, С(Ф)Г «Прометей» про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Яненко Г.М. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6, С(Ф)Г «Прометей» про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Від представника СФГ "Пометей" надійшла заява про відвід судді.

Заява мотивована тим, що в провадженні судді знаходиться інша справа, яка стосується предмету спору у даній справі, ухвалу про залучення до участі у справі третіх осіб постановлено без дотримання норм процесуального та матеріального права, а представником третьої особи ОСОБА_6 виступає ОСОБА_2, яка в соціальній мережі «Фейсбук» перебуває з суддею Яненко Г.М. в статусі «Друзі».

На підтвердження своїх доводів надав роздруківку з відповідного сайту.

Наведені обставини, на думку представника ОСОБА_3 викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді та свідчать про її особисту зацікавленість.

Представник позивача заяву представника третьої особи підтримав повністю.

Представник ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на її безпідставність.

З огляду на зміст заяви, суд вважав за необхідне розглянути подану заяву в судовому засіданні за участі учасників справи, що відповідає вимогам ст. 40 ЦПК України.

На час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, а тому, в порядку ч.5 ст. 40 ЦПК України, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу, про що виноситься ухвала.

Розглянувши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В п.п.49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України"" заява № 33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "ОСОБА_1 проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та п. 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) № 33958/96, п. 42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України"" заява № 33949/02, стосовно об'єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Звільнення заявника від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу передбачено ч.4 ст. 40 ЦПК України, за умови встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Не може бути такою підставою розгляд суддею іншої справи, що стосується предмета спору у даному провадженні.

Не заслуговує на увагу і посилання заявника на особисту зацікавленість судді через те, що адвокатОСОБА_2, в соціальній мережі «Фейсбук» перебуває з суддею Яненко Г.М. в статусі «Друзі», оскільки сам по собі такий статус в соцмережах не свідчить спілкування вказаних осіб в позаробочий час та поза межами судових засідань та приводом для сумніву щодо неупередженості або об'єктивності судді, оскількипозначення певної особи в соціальних мережах як "друга" не можна трактувати як вказівку на ступінь або інтенсивність відносин з такою особою, тобто про дружбу у звичайному розумінні цього слова.

Обставин, з якими закон пов'язує неможливість участі судді Яненко Г.М. у розгляді справи та підстав для відводу, передбачених п.п1-4 ч.1 ст. 36, та ст. 37 ЦПК України, заявником не зазначено.

Доказів на підтвердження іншого матеріали заяви про відвід не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.36-40,81 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника т.о. ОСОБА_3 про відвід судді відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя Г.М.Яненко