Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2019 Справа №607/25911/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 комітету Тернопільської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 комітет Тернопільської міської ради в особі органу опіки та піклування звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_4 ухиляються від виконання батьківських обовязків по відношенню до сина ОСОБА_2, не займаються вихованням дитини, не цікавляться станом її здоровя, фізичним та духовним розвитком, не приймають участі у матеріальному забезпеченні сина. ОСОБА_2, 07.09.2015р.н., перебуває на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2017р. (справа №607/5482/17-ц) малолітню дитину ОСОБА_2, 07.09.2015р.н., відібрано від матері ОСОБА_3 і батька ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 21.09.2017р. №660 малолітній дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено опіку. Опікуном призначено ОСОБА_5. З часу прийняття судом рішення про відібрання дитини, відповідачі не звертались ні усно, ні письмово в службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради та до суду про повернення їм дитини на виховання. У зв'язку вищенаведеним просить суд позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з відповідачів на користь опікуна ОСОБА_5, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 850 грн. щомісячно, з кожного з батьків, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, заперечень проти позову та доказів по причини відсутності суду не подала, хоча про час і місце судового розгляду судом повідомлялася належним чином.

Відповідач ОСОБА_4, який відбуває покарання у ДУ «Личаківська виправна колонія №30» подав суду заяву згідно якої просить не позбавляти його прав відносно сина ОСОБА_7, також просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення аліментів.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просить задовольнити.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №224624, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_2 народився 07 вересня 2015 року та його батьками є ОСОБА_4 батько та ОСОБА_3 - мати.

Згідно з інформацією Тернопільського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з 01.03.2017 р. у зв'язку із нецільовим використанням коштів ОСОБА_3 припинено виплату державної соціальної допомоги призначеної при народжені 07.09.2015 року сина ОСОБА_7.

ОСОБА_2, 07.09.2015р.н., перебуває на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2017р. (справа №607/5482/17-ц) малолітню дитину ОСОБА_2, 07.09.2015р.н., відібрано від матері ОСОБА_3 і батька ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 21.09.2017р. №660 малолітній дитині ОСОБА_2, 07.09.2015р.н., надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено опіку. Опікуном призначено ОСОБА_5.

Як встановлено в судовому засіданні працівниками Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з гр. ОСОБА_3 неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, недопустимості залишення місця свого проживання та залишення малолітньої дитини наодинці у квартирі, у тому числі на батьків, піклуватися про стан здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати дитини зобов'язалась змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків та звернутися до суду з позовом про повернення їй дитини та належним чином виховувати дитину. Проте жодних зобов'язань не виконала, проведена робота працівниками соціальних служб позитивних результатів не дала.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 перебуває в місці відбування покарання ДУ «Личаківська виправна колонія №30», життям та станом здоров'я сина ОСОБА_7 не цікавиться, не надає матеріальної допомоги.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Відповідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно висновку комісії органу опіки і піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №932 від 05.12.2018 року, комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки дитина позбавлена догляду та будь-якого піклування з боку батьків. Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ухиляються від своїх обовязків по вихованню сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: не виконують обовязків щодо виховання дитини, свідомо нехтують ними, не створюють умов для фізичного, духовного, морального розвитку сина. Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України вбачається, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Таким чином, факт ухилення відповідачів від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України.

На підставі вищенаведених обставин та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, слід позбавити батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положення ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав, не звільняє від обовязку щодо утримання дитини.

Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідачів та дитини, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, та приходить до висновку, що з відповідачів на користь опікуна ОСОБА_5, слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 850 грн. щомісячно, з кожного з батьків, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави 704,80 грн. судового збору (по 352 грн. 40 коп. з кожного).

На підставі наведеного, керуючись 2, 4, 12,13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 150, 164, 165,166, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, 11.03.1991 року нгародження та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь опікуна ОСОБА_5, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 850 грн. щомісячно, з кожного з батьків, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави 704,80 грн. судового збору (по 352 грн. 40 коп. з кожного).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_8