КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 761/22804/15-ц

провадження № 22-ц/824/5304/2019

04 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Дуці В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року у складі судді Савицького О. А.,

встановив:

17.12.2018 року Державне територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») звернулось зі скаргою, в якій просило визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Д. Є. щодо не розгляду заяви ДТГО «Південно-Західна залізниця» про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження ВП № 57254657.

Також просило зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Д. Є. розглянути заяву ДТГО «Південно-Західна залізниця» про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження ВП № 57254657 та винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скарга обґрунтована тим, що 16 жовтня 2018 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Д. Є. відкрито виконавче провадження ВП № 57254657 щодо примусового стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» суми в розмірі 25 281 799,81 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.09.2015 р. становило 556 153 203,70 грн; 352 086,70 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.09.2015 становило 8 767 635,89 грн, 75 845,74 фунтів стерлінгів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.09.2015 р. становило 2 571 065,53 грн; 1 991 758,40 швейцарських франків, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.09.2015 р. становило 45 208 836,55 грн і 55 005 грн, а всього в розмірі 612 755 746,50 грн, на підставі виконавчого листа, виданого 03.02.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва.

В автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться аналогічна постанова про відкриття виконавчого провадження, датована 01.11.2018.

20.11.2018 року через канцелярію Міністерства юстиції України ДТГО «Південно-Західна залізниця» подало заяву про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка станом на 11.12.2018 року розглянута не була.

09.11.2018 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме на нерухоме майно боржника ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлюється мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариства, у статутних капталах яких частка держави становить не менше 25%.

Відповідно до Статуту Залізниці, остання є статутним територіально-галузевим об'єднанням, що створене згідно із ст. 1, 4 Закону України «Про залізничний транспорт» та засноване на власності, 100% якої належить державі.

Майно державного підприємства ДТГО «Південно-Західна залізниця» є необоротними активами, на які не може бути накладено стягнення.

Пунктом 9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий лист повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Враховуючи викладене, вважало, що у головного державного виконавця були всі підстави для повернення виконавчого листа стягувачу, а бездіяльність щодо не розгляду заяви боржника може призвести до завдання збитків державному підприємству в особливо великих розмірах.

З метою усунення порушеного права заявника просило суд зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких останній ухиляється.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ДТГО «Південно-Західна залізниця» - Помазанова М. В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року та прийняти нове рішення, яким скаргу ДТГО «Південно-Західна залізниця» задовольнити повністю.

Свої доводи мотивує тим, що у ДТГО «Південно-Західна залізниця» закриті всі рахунки, кошти на них не обліковуються, а інше майно є необоротними активами, а тому на нього не може бути накладено стягнення. У випадку, коли на майно, яке є у боржника, н е може бути накладено стягнення відповідно до встановленої заборони, що виключає можливість виконання рішення, державний виконавець зобов'язаний повернути виконавчий документ стягувачу.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник ДТГО «Південно-Західна залізниця» апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

Представник стягувача Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Д. Є. в рамках виконавчого провадження №57254657 неправомірної бездіяльності допущено не було, останній діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", діями останнього законні права та інтереси заявника порушено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Д. Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №761/22804/15-ц, виданого 17.09.2015 Шевченківським районним судом м. Києва, про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі №17208/GZ/MHM про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А. Ш.» заборгованості в розмірі - 23 437 743,97 доларів США; суму у розмірі 3% річних від суми 20 059 120 доларів США основної заборгованості, яка станом на 16 вересня 2015 року становить - 1 221 682,84 доларів США, а також витрати на арбітраж у розмірі - 609 000 доларів США, юридичні та інші витрати в розмірі - 13 373 доларів США, а всього сума в доларах США становить - 25 281 799,81 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становить - 556 153 203,70 грн; 352 086,70 євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становить - 8 767 635,89 грн, 75 845,74 фунтів стерлінгів, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становить - 2 571 065,53 грн; 1 991 758,40 швейцарських франків, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становить - 45 208 836,55 грн та 55 005 грн, а всього в розмірі - 612 755 746,50 грн.

20 листопада 2018 року представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернувся до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Д. Є. з заяво. про повернення виконавчого документа стягувачу.

18 грудня 2018 року представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» отримала відповідь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на вказане звернення (а.с. 158-160 т.1).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність факту допущення державним виконавцем неправомірної бездіяльності щодо нерозгляду заяви боржника.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості судового рішення в частині відмови в зобов'язанні державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" є необґрунтованими.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Дія мораторію, встановлена частиною першою цієї статті, не поширюється на застосування примусової реалізації майна (за виключенням об'єктів, що відповідно до закону не підлягають приватизації, а також підприємств, перед якими у держави є підтверджена в установленому порядку заборгованість з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з опалення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню) для погашення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та її дочірніми підприємствами, що здійснювали постачання природного газу на підставі ліцензії.

Статтею 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» визначено, що для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи, що на виконанні перебуває судове рішення про стягнення з боржника грошових коштів, а не звернення стягнення на майно боржника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування положень Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів на підтвердження доводів боржника щодо відсутності у нього коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, а також наявності майна, яке є лише необоротними активами, матеріали справи не містять.

Оскільки вказана обставина підлягає встановленню в ході проведення виконавчих дій, правові підстави для зобов'язання державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відсутні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи та зібраним по справі доказів, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк