Справа № 158/474/19
Провадження № 2/0158/281/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2019 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Корецької В.В.
за участі секретаря Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 850 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стверджує, що на даний час діти потребують значно більшого матеріального утримання, оскільки збільшуються їх потреби у навчанні, розвитку тощо.
Тому просить змінити розмір аліментів і стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 26.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі -СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 850 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.5-6).
Факт зміни прізвища позивача з «Чиж» на «Бабікова» стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 124636 від 22.09.2017 року (а.с.11).
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.
Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.
Разом з тим, із змісту позовних вимог вбачається, що безумовною підставою звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів, згідно яких мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням.
Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.
Разом з тим, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача ОСОБА_2 змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це зазначено у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2012 року.
Тобто, звертаючись до суду з позовною заявою про збільшення розміру стягуваних аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття, позивачем не враховано той факт, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і таке збільшення розміру аліментів має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.
З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 185, 192 СК України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька: с. Великий Окорськ, вул. Зелена, 3, Локачинського району Волинської області, ІПН: НОМЕР_1.

Представник позивача ОСОБА_5, адреса: м. Луцьк, вул. Гордіюк, 10/98, Волинської області.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель: с. Суськ, вул. 1-го Травня, 24, Ківерцівського району Волинської області, ІПН: НОМЕР_2.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька