Номер провадження 2/638/84/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря судового засідання Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 03.09.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею, ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2, зареєстрований 22 квітня 2017 року Київським районним у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 236. Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в м. Харкові, з нею - ОСОБА_1. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що з 22.04.2017 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 н. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з жовтня 2017 року, шлюб розпався через несумісність характерів і поглядів на життя, вони з чоловіком зовсім різні люди, втратили почуття любові один до одного, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них відсутнє порозуміння, мають різні погляди на життєво важливі питання і сімейне життя. Спільна дитина перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідач з жовтня 2017 р. спільним сином не цікавиться, не спілкується, жодним чином допомоги не надає, у догляді за сином не допомагає, участі у вихованні сина не бере.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутності, а позов задовольнити, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи служби у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Від директора департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області Малько О. П. через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова 10.01.2019 р. надійшли пояснення, в яких він просить справу розглянути без участі їхнього представника, позовні вимоги позивача підтримують у повному обсязі.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1. Квартира однокімнатна, загальною площею 51,1 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м., що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 26.06.2012 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калініченко Світланою Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 1159.

Шлюб між чоловіком ОСОБА_7 і дружиною ОСОБА_5 розірвано, про що 22 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис № 182. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому - ОСОБА_5, їй - ОСОБА_1. Місце державної реєстрації Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 22.09.2015 р.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 22 квітня 2017 року, про що 22 квітня 2017 року складено відповідний актовий запис № 236. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_1. Місце державної реєстрації: Київський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 квітня 2017 року серія НОМЕР_4, виданого Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, про що 13 травня 2017 року складено відповідний актовий запис № 1261. Його батьками записані: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1. Місце державної реєстрації: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13.05.2017 р.

У довідці об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Ультра» № 08/29 - 01 від 29 серпня 2018 року зазначається, що в квартирі АДРЕСА_1 з 05 травня 2017 року по теперішній час мешкають ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) разом із сином ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5).

У довідці товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрпром» вих. № 4933 від 20.08.2018 р. зазначається, що ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «Компанія «Укрпром». З 06 березня 2017 року по 30 вересня 2017 року вона перебувала у відпустці по вагітності та пологам. З 01.10.2017 р. по теперішній час вона працює неповний робочий день. Розмір отриманої заробітної плати з 01.07.2018 р. складає 3059,00 грн. після вирахування ПДФО та військового збору.

У довідці комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради вих. № 118 від 10.09.2018 р. зазначається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 н., з народження знаходиться під наглядом лікарів - фахівців закладу, мешкає за адресою: АДРЕСА_2. На прийом до лікарів хлопчик приходить у супроводі матері.

Суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. 18.10.2018 р. виданий судовий наказ по справі № 638/12834/18, номер провадження 2 - Н/638/1753/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Приймак Юлією Анатоліївною винесена 13.11.2018 р. постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 638/12834/18, виданого 01.11.2018 р. Дзержинським районним судом м. Харкова.

У висновку департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28.12.2018 р. № 826 зазначається, що департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом із матір'ю, ОСОБА_1. ОСОБА_2 був запрошений на засідання комісії, але не з'явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов'язків не надав.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2017 р., в шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім?єю не проживають, позивач не бажає зберегти шлюб, в розумінні ч. 1 ст. 24 СК України ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а ст. 56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов ОСОБА_1 задоволенню.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави - учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Під час вирішення даної категорії справ беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Малолітній син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3.

Вказана квартира, відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 26.06.2012 р. належить на праві власності ОСОБА_1

ОСОБА_1 має постійне місце роботи та постійний дохід.

Батько дитини ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, також він не з'явився на засідання до департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області.

В акті обстеження умов проживання № 180 від 13.12.2018 р., складеного спеціалістами служби у справах дітей по Шевченківському району Плахоніною Ю. О. та ОСОБА_11 зазначено, що у малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 н., в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 є дитяче ліжко, комод для зберігання дитячих речей та іграшок. У малолітнього є одяг та взуття відповідно до сезону. За цією адресою проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 н.

Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 12 ЯЯУ № 620793 від 13.12.2019 р. у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ознак наркологічного захворювання не виявлено.

Малолітній син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю - ОСОБА_1, яка має самостійний дохід, який є достатнім для матеріального забезпечення дитини, має своє житло, між матір'ю та сином існує тісний емоційний зв'язок. Батько дитини ОСОБА_2 ухилився від обв'язку виховувати дитину, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тому суд доходить висновку, що найкращим інтересам дитини буде відповідати проживання разом із матір'ю, тобто позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1409,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 141, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 23, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22 квітня 2017 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у Київському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 236 - розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1, народилася в м. Харкові, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: