Провадження № 22-ц/812/783/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Миколаїв

справа № 485/1713/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 18 лютого 2019 року суддею Квєткою І.А. в приміщенні цього ж суду (повне судове рішення складено цього ж дня),

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 28 жовтня 2010 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким остання отримала 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умови кредитування передбачені Умовами та Правилами кредитування та Тарифами банку.

Посилаючись на порушення відповідачкою кредитних зобов'язань, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість станом на 19 вересня 2018 року у розмірі 18 776,59 грн., з яких 9 484, 81 грн. основного кредиту, 7 221, 47 грн. процентів, 700 грн. комісії та 1370,31 грн. штрафів (фіксована частина та процентна складова).

Відповідачка ОСОБА_1 участі у судових засіданнях не приймала, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у тому числі за правилами частини 11 статті 128 ЦПК. Справу розглянуто у її відсутності.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково, З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 10 495, 27 грн. кредитної заборгованості станом на 19 вересня 2018 року, з яких 9 484, 81 грн. основного кредиту, 34, 49 грн. процентів та 975, 97 грн. штрафів. З відповідачки також стягнуто 984, 96 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просив рішення змінити в частині стягнення процентів за користування кредитом та задовольнити вимоги в цій частині в повному обсязі. Апелянт посилався на те, що підвищення процентної ставки за користування кредитом здійснено лише на кошти, отримані після введення підвищення процентної ставки, а тому встановлені законом обмеження на одностороннє підвищення не застосовуються. Подвійний розмір процентів на прострочені платежі передбачено Умовами та Правилами надання кредитних послуг, узгодженими з позичальником.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 не скористалась.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.93), в тому числі відповідачка ОСОБА_1 - в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК (а.с.91,92). Справу розглянуто у відсутності сторін.

Переглянувши справу за наявними в цій і додатковими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з таких чинників: строк закінчення строку дії картки (30 листопада 2017 року); сальдо поточної заборгованості станом на 26 листопада 2017 року складає 8892,10 грн., сальдо простроченої заборгованості - 00,00 грн.; розмір процентної ставки, встановленої на час отримання кредиту -27,6%. Тому розрахунок процентів має здійснюватися саме за цією ставкою за 5 днів (26-30 листопада 2017 року), що складає 34,49 грн.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами статті 1048 ЦК (параграф 1 цієї глави) розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Правилами статті 1056-1 ЦК (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Правова позиція щодо закінчення строку дії договору з закінченням строку дії картки викладена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 року (провадження № 6-61цс14) та неодноразово застосовувалась при розгляді інших справ з аналогічними обставинами.

Після спливу визначеного договором строку кредитування (строку дії картки) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа №444/9519/12, пункт 91).

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 перебували в кредитних відносинах з квітня 2007 року. Відповідачка неодноразово складала заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримувала кредитні картки (а.с.55, 97-105).

Останній кредитний договір укладено ОСОБА_1 28 жовтня 2010 року шляхом подання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № 179756702 (далі - Договір) (а.с.9).

На час укладення Договору діяли Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 (далі - Умови та правила) (а.с. 11 -34).

З 9 жовтня 2013 року обслуговування за Договором здійснювалось за тарифним планом «Універсальна Голд» з процентною ставкою 2,3 % на місяць (27,6 % річних).

Відповідно до пунктів 1.1.3.1.9 та пункту 1.1.3.2.3 Умов та Правил банк має право змінювати тарифи та інші умови кредитування, про що повідомляти клієнта не менше ніж за 7 днів до запровадження змін, повідомляючи клієнта у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів клієнт не повідомить про незгоду, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Зміни щомісячної процентної ставки до 2,7 % (34,2 % річних) запроваджені наказом СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 1 вересня 2014 року , а до 3,5% (42% річних) - наказом №СП-2015-6530356 від 5 лютого 2015 року з 1 квітня 2015 року (а.с. 10 зворот).

По всіх витратах, здійснених до введення нових процентних ставок нарахування здійснювались за ставками, діючими на час отримання коштів (пункт 3 наказу СП-2014-6915682 від 18 вересня 2014 року).

Строк дії останньої картки, виданої ОСОБА_1, - листопад 2017 року (а.с. 55), що свідчить про закінчення з цього часу строку дії Договору.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30 листопада 2017 року (закінчення строку дії Договору) ОСОБА_1 мала поточну заборгованість за кредитом - 8892,10 грн. та простроченої заборгованості за кредитом -106,06 грн. (а.с.7 зворот).

Отже, нарахування процентів за користування кредитом мало здійснюватися на загальну суму неповернутого кредиту - 8998,16 грн., що відображено у розрахунку позивача.

Заборгованість за процентами станом на 30 листопада 2017 року за розрахунком позивача складає 419,10 грн.

В графі 6 розрахунку позивача (а.с.6-8) зазначена процента ставка, яка діяла на час здійснення банківської операції з нарахування процентів.

Проте з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с. 119-123) вбачається, що по витратах, здійснених до введення нових процентних ставок, нарахування здійснювались за ставками, діючими на час отримання коштів (2,3%, 2,7%, 3,5%), що відповідало умовам Договору та вимогам пункту 3 наказу СП-2014-6915682 від 18 вересня 2014 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що процентна ставка 2,3 (27,6 % річних) має застосовуватись до всього розміру кредиту, незалежно від часу отримання кредитних коштів, не відповідає умовам Договору та змісту кредитних відносин.

Не можна вважати обґрунтованим і висновок суду першої інстанції про те, що заборгованість за процентами станом на 30 листопада 2017 року має визначатись за 5 днів (26 - 30 листопада 2017 року), оскільки факт відсутності заборгованості по процентах станом на 26 листопада 2017 року, з чого виходив суд, будь-якими доказами не підтверджено.

Не відповідають ці висновки і змісту розрахунку, на який послався суд.

Водночас не можна погодитись і з твердженням апелянта про те, що заборгованість за процентами має визначатись станом на 19 вересня 2018 року - 7221 грн., оскільки це твердження суперечить наведеній вище правовій позиції про те, що умови Договору, зокрема умови нарахування процентів, можуть застосовуватись лише до закінчення строку дії картки, тобто до 30 листопада 2017 року.

Необґрунтованими є також посилання апелянта на те, що суд не врахував умови Договору щодо підстав нарахування процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в подвійному розмірі (з 1 квітня 2014 року).

Такі умови надання кредиту та підстави застосування подвійної процентної ставки до простроченої заборгованості Умовами та Правилами не передбачені, а запровадження цих умов наказом № СП-2014- 6635230 від 2 квітня 2014 року до відома ОСОБА_1 у спосіб, передбачений пунктами 1.1.3.1.9 та 1.1.3.2.3 Умов та Правил, не доводилось.

До того ж, наданий судом розрахунок (а.с.6-8) таких нарахувань (подвійного розміру процентів) не містить.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 за процентами станом на 30 листопада 2017 року становить 419,10 грн.

Рішення суду в частині визначення розміру заборгованості за основним кредитом (тілом), а також в частині стягнення штрафів не оскаржується.

З урахуванням викладеного визначена судом першої інстанції заборгованість ОСОБА_1 за Договором має бути збільшена з 34,49 грн. до 419,10 грн., а загальна заборгованість з 10 495,27 грн. - до 10 879,88 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають перерозподілу судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви. З ОСОБА_1 також підлягає стягненню 141. 44 грн. - пропорційна частина витрат, понесених банком при подачі апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2019 року змінити, збільшити стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» за кредитним договором від 28 жовтня 2010 року з 10 495,27 грн. до 10 879,88 грн., та судового збору з 984,96 грн. до 1 020, 97 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 141, 44 грн. судового збору, сплаченого банком при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Постанову складено 18 квітня 2019 року.