РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/216/19

Справа № 510/812/18

09.04.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,73 га, мас НОМЕР_4 , яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Ренійського районну Одеської області від 22 грудня 2003 року, № 412/А-2003, серія НОМЕР_5.

За життя померлий ОСОБА_3 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є: син померлого - позивач по справі ОСОБА_1 та дружина померлого - відповідач по справі ОСОБА_2 .

Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 11 лютого 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Д. С., відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідач у судове засідання з`явилася, позов визнала в повному обсязі та проти його задоволення не заперечувала.

Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,73 га, мас НОМЕР_4 , яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Ренійського районну Одеської області від 22 грудня 2003 року, № 412/А-2003, серія НОМЕР_5.

За життя померлий ОСОБА_3 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є: син померлого - позивач по справі ОСОБА_1 та дружина померлого - відповідач по справі ОСОБА_2 .

Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом було встановлено, що мати позивача (дружина померлого ОСОБА_3 не бажає приймати спадщину після смерті чоловіка та вважає позивача - свого сина - ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем на майно померлого.

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 11 лютого 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності померлого ОСОБА_3 , підтверджують факт сумісного проживання позивача з померлим, родинний зв`язок між позивачем і померлим, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області 21 вересня 2012 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 1,73 га, мас НОМЕР_4 , яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Ренійського районну Одеської області від 22 грудня 2003 року, № 412/А-2003, серія НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова