22-ц/812/737/19Справа № 489/1308/19
Провадження № 22-ц/812/737/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З.,Темнікової В.І,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Рум'янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради (надалі - виконавчий комітет ММР), за участю третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради в частині,

в с т а н о в и л а:

11 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету ММР про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради в частині.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що рішенням виконавчого комітету ММР № 774 від 27 грудня 1999 року її було взято на квартирний облік до загальної черги, рішенням від 26 грудня 2014 року за № 1280 включено до списку на першочергове отримання жилих приміщень. ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 включено до загальної черги рішеннями виконавчого комітету ММР від 19.09.2016 року, 25 вересня 2007 року, 14 вересня 2018 року відповідно, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рішенням виконавчого комітету ММР від 12 жовтня 2018 року № 942 включено до списку на першочергове отримання жилих приміщень.

Рішенням виконавчого комітету ММР № 68 від 8 лютого 2019 року «Про поліпшення житлових умов громадян і надання їм житлових приміщень» надано квартири, зокрема: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9

Посилаючись на викладене, та на те, що її включено до загального черги з 27 грудня 1999 року та до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень з 26 грудня 2014 року, а рішенням виконавчого комітету ММР № 68, яким надано житло особам, яких включено до загальної черги та списку на позачергове отримання житлового приміщення значно пізніше, чим порушено її право на отримання житлового приміщення в порядку черговості взяття на квартирний облік, просила визнати рішення виконавчого комітету ММР № 68 від 08 лютого 2019 року в частині пунктів: 1.1, 1.5, 1.6, 1.8, 1.9. незаконним та скасувати його в цій частині.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету ММР, за участю третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ММР в частині передано на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та повернути справу до Ленінського районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Передаючи справу на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом спору є рішення виконавчого комітету міської ради - позивачем оскаржується рішення органу місцевого самоврядування про поліпшення житлових умов, яким питання надання житла за конкретною адресою саме позивачу не вирішувалось, як і право користування позивача таким нерухомим майном, договір найму житлового приміщення ним не оспорюється, то зазначений позов не є таким, що виник з приводу нерухомого майна, а тому справу передав на розгляд іншого суду за місце знаходженням відповідача (територіальна підсудність).

Такий висновок суду відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивачка керувалась ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету ММР про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ММР № 68 від 08 лютого 2019 року в частині пунктів: 1.1, 1.5, 1.6, 1.8, 1.9, якими надано третім особам житлові приміщення в Інгульському та Заводському районах м. Миколаєва із порушенням правил черговості взяття на квартирний облік.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету ММР № 1280 від 26 грудня 2014 року позивача включено до списку громадян, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень (а.с.5).

Відповідно до рішень виконавчого комітету ММР № 850 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_3 взято на квартирний облік до загальної черги, № 876 від 14 вересня 2018 року ОСОБА_7 взято на квартирний облік до загальної черги, №1988 від 25 вересня 2007 року ОСОБА_6 взято на квартирний облік на отримання житлових приміщень у першу чергу, № 942 від 12 жовтня 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_8 включено до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень (а.с.6-9).

Рішенням виконавчого комітету ММР № 68 від 8 лютого 2019 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 надано квартири (а.с.10-11).

ОСОБА_2 в своїй позовній заяві посилалась на те, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету ММР порушені її житлові права, оскільки відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української РСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Однак, незважаючи на вказану норму та включення її до загального черги та в подальшому до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень значно раніше ніж третіх осіб по справі, останні отримали квартири раніше, при цьому вказані квартири їй не пропонувались та вона від них не відмовлялась.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що спір між сторонами стосується порушення порядку черговості отримання житла, та не має характеру виключної підсудності відповідно до положень ч. 1 статті 30 ЦПК України.

Так, згідно з вимогами ч.2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним держаним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено до виконавчого комітету ММР, який територіально розташований у Центральному районі м. Миколаєва.

За такого, висновок суду про необхідність направлення справи за територіальною підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва є вірним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 2 ст. 27 ЦПК України не підлягала застосуванню, оскільки підсудність є виключна не заслуговують на увагу суду, оскільки спір не стосується конкретного нерухомого майна.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваної ухвали в апеляційній скарзі відсутні, а відтак апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2019 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.В. Темнікова

Повний текст постанови складено 17 квітня 2019 року.