Провадження №2з/932/169/19
У Х В А Л А

«21» жовтня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря Яковенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

17 жовтня 2019 року представник позивачкм звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно - 60/100 частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) оскільки невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви зазначив, що в липні 2019 року позивачка випадково дізналась про те, що 06.10.2018 року успадковане нею після смерті матері майно - належне їй на праві приватної власності 60/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1 подарована від її імені невідомій особі, а саме ОСОБА_6 на підставі договору дарування №10924 від 06.10.2018 року. Даний договір вона ніколи не укладала, а тому була вимушена звернутися до суду із позовною заявою, для відновлення її порушеного права. На думку позивачки існує реальна загроза продажу спірного майна відповідачем-1,що утруднить чи здійснить неможливим виконання можливого рішення суду про визнання недійсними правочинів та повернення її майна. Зазначена частина будинку (60 АДРЕСА_3 100) на час звернення до суду ще зареєстроване за відповідачем-1. Однак, відповідачкою вчиняються активні дії для відчуження частини домоволодіння, у зв`язку із чим виникла нагальна потреба в забезпеченні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, зважаючи на обставини справи прийшов до наступного висновку.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у цій справі є визнання недійсними двох правочинів: частково довіреності від01.11.2017 року та договору дарування від 06.10.2018 року з подальшою односторонньою реституцією - поверненням частини будинку від відповідача-1 позивачу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити, а саме накласти арешт на майно - 60/100 частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, що буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 .

При цьому, суд наголошує, що застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними - задовольнити.

Накласти арешт на майно - 60/100 частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) оскільки невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Стягувач: ОСОБА_2 , ід.код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , ід.код НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2

Інші відомості, передбачені ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття, тобто з 28.10.2019 року та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки, до 04.11.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску