ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" про скасування заборгованості за надані послуги , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в жовтні 2014 року за договором купівлі-продажу він придбав квартиру АДРЕСА_1. Продавець вказаної квартири ОСОБА_4 набула право власності на квартиру лише 08 серпня 2014 року та була її власницею 2 місяці. Після отримання правовстановлюючих документів на квартиру позивач звернувся до обслуговуючих підприємств із надання комунальних послуг і уклав договори на надання комунальних послуг у травні 2015 року. На протязі останніх шести місяців на його адресу відповідачем надсилаються квитанції з зазначенням в них заборгованості. Відповідач надав йому довідку про існування боргу за надане водопостачання за невідомий період часу і невідомо кому в сумі 2659,90 грн., пояснивши на словах, що це є боргом з 2004 року інших власників квартири. Отже, борги виникли ще за попередніх власників квартири, і відповідач не здійснював ніяких дій по їх погашенню, а тепер намагається покласти відшкодування боргів на позивача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» незалежно від того, чи було укладено споживачем відповідний договір з виконавцем чи ні, споживач не повинен оплачувати послуги раніше того моменту, коли він став власником житлового приміщення та став фактично їх отримувати. Тому позивач просив зобов'язати відповідача виключити із суми, зазначеної на особистому рахунку ОСОБА_3 суму 2659,90 грн., яка є заборгованістю попереднього власника за послуги з централізованого водопостачання, належної на даний час квартири позивачу, а також заборонити в подальшому включати зазначену суму у вимогу до сплати на ім'я ОСОБА_3

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного заочного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_4 (продавцю), що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., зареєстровано в реєстрі за №2809 (а.с.4-5).

26 лютого 2015 року позивач звернувся до КП «Дніпроводоканал» із заявою, в якій просив всі несплачені платежі по квартирі АДРЕСА_1 до жовтня 2014 року виключити та не здійснювати у майбутньому стягнення цієї заборгованості з нього, як нового власника квартири (а.с. 7).

Згідно копії повідомлення про розрахунки за послуги водопостачання та водовідведення за жовтень 2014 року, вбачається, що заборгованість за вказані послуги станом на 01 листопада 2014 року становить 2309,20 грн. (а.с. 8).

Із представленої відповідачем виписки з особового рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 вбачається наявність заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, станом на 01 листопада 2014 року в розмірі 2309,20 грн. (а.с. 30).

Факту звернення відповідача до позивача в порядку позовного або наказного провадження до суду щодо стягнення вказаної вище заборгованості не встановлено.

Згідно пояснень представника КП "Дніпроводоканал" в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, останнє не пред'являло в судовому порядку вимог до позивача про стягнення з нього заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, в редакції, що діє з 14.12.2017 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, з урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про зобов'язання відповідача виключити із суми заборгованості борг попереднього власника квартири та про заборону відповідачу в подальшому включати суму в розмірі 2659,90 грн. у вимогу до сплати на ім'я ОСОБА_3

КП "Дніпроводоканал" з вимогами про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги з водопостачання в порядку позовного або наказного провадження до суду на теперішній час не звертався, що підтверджується поясненнями представника відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. А сам по собі факт нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та надіслання рахунку не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволення позову.

Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

При цьому доводи позовної заяви можуть бути запереченням у разі пред'явлення до ОСОБА_3 позову про стягнення вказаної вище суми заборгованості. Однак, таких вимог до нього не заявлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді