Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1907/17
Провадження №: 2/332/302/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2019 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 надав суду заперечення на позов, в якому зазначив, що кредитний договір був укладений з неповнолітньою особою, не містить загальної вартості кредиту, окрім того минув строк позовної давності, тому просив в задоволенні позову відмовити (а.с.47-49).
В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, в якому зазначив, що кредитний договір був укладений з неповнолітньою особою, батьки якого згоду не давали. Отже, ОСОБА_1 не мав цивільної дієздатності, просив визнати кредитний договір недійсним (а.с.148-150).
АТ КБ «Приватбанк» надав відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1, в якому зазначено, що 03.11.2011р. між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, з метою отримання ним стипендії. Жодної кредитної карти у 201 році ОСОБА_1 не отримував, з ним правомірно в порядку ст.32 ЦК України було укладено договір банківського вкладу. В подальшому, після настання повноліття, ОСОБА_1 було кредитний ліміт на 500 грн., але це відбулось тільки з 23.05.13., тобто після того, як ОСОБА_1 виповнилось 18 років (22.05.13р.), тому просили в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити (а.с.180-181).
Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача за правилами спрощеного провадження (а.с.202).
Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог банку, посилаючись на те, що відповідач отримав кредит будучи неповнолітньою особою та у звязку з пропуском строків позовної давності. Зустрічний позов ОСОБА_1 просила задовольнити та визнати недійсним кредитний договір між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1
Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з нижченаведених підстав.
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін ; формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та при здійсненні операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_3), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_3, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі юною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на мину Тарифів, які викладені на банківському сайті а також умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу країни наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.
Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», ОСОБА_3 має вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої. Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі поруш; власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або даного Договору та/або у разі виникнення ОСОБА_3 має право призупини здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.
Але, що стосується позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентна складова) в сумі 552,30 грн. - штраф ( процентна складова), суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої банком інформації, відповідач здійснив останній платіж по кредиту 28.04.2015р,. що підтверджується Розрахунком заборгованості (а.с.4оборот).
Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.
По цій справі позивач звернувся до суду 26.07.2017р., що підтверджується вхідним штампом на позові (а.с.2), отже річний строк позовної давності, встановлений ст.258 ЦК України, по вимогам банку щодо неустойки (штрафу) минув. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Про застосування строку цієї позовної даності відповідач письмово заявив у своїх запереченнях на позов (а.с.47-49).
З урахуванням викладених обставин суд вважає за необхідне застосувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України по справі № 6-103цс14, стосовно того, що поновлення дії договору щоразу після закінчення його дії на новий такий же строк на невизначену кількість разів призводить до того, що її закінчення може ніколи не настати. Проте договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобовязання конкретний термін, який є закінченням строку дії договору.
Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, суд зазначає наступне.
Таким чином, договір про надання банківських послуг щодо отримання стипендії та соціальних виплат, укладений між сторонами 03.11.2011р., з 24.05.2013р. отримав статус кредитного. На момент фактичного укладення та виконання кредитного договору станом на 24.05.2013 року ОСОБА_1 вже був повнолітньою та повністю дієздатною особою, тому обслуговування його картки як кредитної із вказаної дати, а саме з 24.05.2013р. здійснювалось банком правомірно та в режимі правового регулювання, регламентованого ст.1069 ЦК України. Таким чином, правові підстави для визнання недійсним вказаного кредитного договору відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1460 грн. 80 коп.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 19.04.2019р.
Суддя Р.В. Сінєльнік