Справа № 738/83/19
№ провадження 2/738/109/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

за участю

секретаря: Лях Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А H О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свій позов тим, що 28 травня 2018 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на частку в нерухомому спадковому майні, що розташоване по вул. Польова, 5 в с. Синявка Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем першої черги за законом та заповітом після її смерті є позивач по справі ОСОБА_1 Фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та було рекомендовано звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представники Менської міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі позивача, представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З Виписки з погосподарської книги власника будинку Менської міської ради Менського району Чернігівської області № 960/12 від 22 грудня 2018 року вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року домоволодіння за адресою вул. Польова, 5 в с. Синявка Менського району Чернігівської області мало статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3, членами колгоспного двору були ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до вимог ст.. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року власність колгоспного двору належить всім членам без визначення долі кожного з них.

Згідно ст. 123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що зберіглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Польова, 5 в с. Синявка Менського району Чернігівської області станом на 15 квітня 1991 року належав на праві власності у рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Як встановлено в судовому засіданні 02 січня 2005 року в селі Синявка Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 214355 виданого виконкомом Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області 05 січня 2005 року (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вул. Польова, 5 в с. Синявка Менського району Чернігівської області.

За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 був її син ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про народження № 1631000 від 25 жовтня 1937 року.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України в редакції 2004 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку. який починається з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з Довідки Синявського старостинського округу № 275/12 від 20.03.2018 року на момент смерті ОСОБА_4 з нею спільно проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_3.

Отже, фактично ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, але юридично її не оформив

03 серпня 2007 року помер ОСОБА_3 (а.с. 14).

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вул. Польова, 5 в с. Синявка Менського району Чернігівської області.

Спадкоємцем першої черги після його смерті була його дружина ОСОБА_2 (а.с. 55), яка своєчасно, у встановлений законом термін, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 53).

28 травня 2018 року в місті Чернігів померла ОСОБА_2 (а.с. 6).

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вул. Польова, 5 в с. Синявка Менського району Чернігівської області.

За життя ОСОБА_2 17 березня 2016 року було складено заповіт, згідно якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с. 9).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 народилася 23 лютого 1973 року в місті Мена Чернігівської області (а.с. 10).

23 вересня 2000 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінили прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 11).

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В установлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 23).

Враховуючи, що спадкодавець за життя правовстановлюючі документи на частку житлового будинку з надвірними будівлями, не оформила, позивач позбавлена можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину на своє імя.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НК № 860551, зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в селі Синявка Менського району Чернігівської області по вулиці Польова, 5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 (померла 28 травня 2018 року в місті Чернігів Чернігівської області).

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А. Савченко