Справа № 203/1984/18
УХВАЛА

17 квітня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участю представників відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязання з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти ОСОБА_1» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.07.1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» вказує, що держави учасниці Ради Європи зобовязані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

В рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що позивач було реалізовано своє право на участь в судовому засіданні через уповноваженого представника адвоката ОСОБА_6

В судовому засіданні 25.01.2019 року судом було оголошено перерву для виклику та допиту свідків, згідно заявлених сторонами клопотань.

В наступне судове засідання, призначене на 06.03.2019 року позивач та його представник не зявились. Про день та час слухання справи, представник позивача, а в силу ч.5 ст.130 ЦПК України і позивач, були повідомлені належним чином, про що свідчить складена відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України розписка.

Позивач про причини своєї неявки суд не повідомив, а представником останнього було подано клопотання про відкладення розгляду справи, в звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Поряд з цим, під час оголошення перерви в судовому засіданні 25.01.2019 року, з представниками сторін погоджувалась дата та час наступного судового засідання та представник позивача не зазначав про неможливість явки та зайнятість в інших судових процесах. А тому, неявка представника позивача через участь в іншій справі, що була призначена пізніше ніж судове засідання у даній цивільній справі, за вказаних вище обставин не визнається судом поважною.

В наступне судове засідання, призначене на 17.04.2019 року позивач та його представник повторно не зявились. Представник позивача про причини своєї неявки суд не повідомив, а позивач надав клопотання, в якому зазначив про своє бажання особисто приймати участь в судових засіданнях по справі та просив відкласти призначене на 17.04.2019 року судове засідання в звязку з неможливістю явки до суду з обєктивних причин.

Поряд з цим, конкретних причин неможливості явки до суду та відповідних доказів позивачем суду представлено не було, що також свідчить про неявку позивача до суду без поважних причин.

В звязку з вищенаведеним, вказану поведінку позивача суд розцінює, як відсутність у позивача зацікавленості у вирішенні спору по суті, недобросовісне користування своїми процесуальними правами та зловживання останніми.

З огляду на це, через повторну неявку позивача в судові засідання, відсутність клопотань останнього про розгляд справи без його участі, позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,43,44,223,257,258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої залиття квартири залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена, шляхом подачі учасниками справи апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ю.Казак