Єдиний унікальний номер 243/706/18 Номер провадження 22-ц/804/555/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №5 в місті Бахмуті цивільну справу №243/706/18

за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Слов'янське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Слов'янське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що у 1974 році його батько - ОСОБА_3 згідно ордеру отримав квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На час його смерті у вказаній вище квартирі був зареєстрований та мешкав його батько та він сам. Вказав, що за своє життя батько не приватизував квартиру, у зв'язку з цим він і звернувся до ДП «Слов'янське лісове господарство» з заявою про приватизацію квартири.

Додав, що у 2017 році відповідач звертався до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, однак рішенням суду позовні вимоги залишені без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14.11.2017 року рішення суду залишено без змін.

12.12.2017 року він знов звернувся до відповідача з заявою про переоформлення спірної квартири, однак листом від 27.12.2017 року № 454 відповідач дав відповідь, що на теперішній час неможливо розглянути по суті заяву. Вважає такі дії відповідача незаконними. Посилання відповідача у листі на ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є безпідставними, оскільки він після смерті батька жив у квартирі, постійно сплачує комунальні послуги за квартиру, має намір зробити ремонт.

02.03.2016 року за його заявою була проведена технічна інвентаризація квартири спеціалістами БТІ, даних про аварійний стан квартири не виявлено.

Просив суд визнати дії ДП «Слов'янське лісове господарство» неправомірними та зобов'язати видати йому свідоцтво про право на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись в обґрунтування на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі і зокрема на те, що ОСОБА_1 в своєму позові питання про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 не ставив; апелянт звертає увагу на те, що спірна квартира у 1974 році була надана згідно ордеру сім'ї ОСОБА_3; на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі мешкав та був зареєстрований він та його син ОСОБА_1; за життя ОСОБА_3 не скористався своїм правом на приватизацію квартири, після його смерті син ОСОБА_1 мав намір використати своє право на приватизацію житла і, починаючи з 2012 року особисто та через адвокатів неодноразово звертався до відповідача з питанням вирішення приватизації, але позитивного рішення не отримав; відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі; право на приватизацію мають громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах та не приймали раніше участі у приватизації; отже, діями відповідача порушені права ОСОБА_1 на приватизацію житла, в якому він проживає.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Слов'янське лісове господарство» вважає, що суд прийшов до правильного висновку у відмові позовних вимог «видати свідоцтво про право на приватизацію», оскільки чинним законодавством не передбачено такого документа, як «свідоцтво про право на приватизацію». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» єдиними приватизаційними паперами, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду є житлові чеки, однак ДП «Слов'янське лісове господарство» не є тим державним органом, який їх видає; відповідно до відповіді КП «БТІ» м. Слов'янська відсутня інформація щодо прийняття або здачі в експлуатацію будинку або спірної квартири; за ДП «Слов'янське лісове господарство» не зареєстровано також право власності ні на квартиру НОМЕР_1, ні на будинок, в якому вона знаходиться, а тому законні підстави видати ОСОБА_1 «свідоцтво про право на приватизацію» у підприємства відсутні.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідача - ДП «Слов'янське лісове господарство» у судовому засіданні апеляційного суду 14.03.2019 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. 04 квітня 2019 року представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з'явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 05 квітня 2019 року у зв'язку з участю у колегіальному розгляді кримінального провадження Слов'янським міськрайонним судом, в той час як по даній справі оголошувалась перерва до 04 квітня 2019 року, про що представник відповідача повідомлений під розписку. За таких обставин апеляційний суд вважає причини неявки представника відповідача неповажними і вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як зазначено в ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права,що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Проте зазначеним нормам процесуального права рішення суду не відповідає.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з безпідставності його позовних вимог, оскільки батько позивача постійно проживав у спірній квартирі, то він є таким, що за життя набув право користування спірною квартирою, а оскільки ОСОБА_3 (батько позивача) до смерті не звернувся до органу приватизації за отриманням свідоцтва про право власності на житло, тобто не висловив свою волю на приватизацію займаної ним квартири та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, то до позивача як до спадкоємця не перейшло право вимагати визнання прав власності на квартиру.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки предмет і підстави позову є зовсім іншими, не пов'язаними із спадкуванням.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_4, зареєстрований за цією адресою. Наймачем зазначеної квартири був також його батько ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за життя ним не використане право на приватизацію квартири.

Згідно технічного паспорту на квартиру НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1, виготовленого 02.03.2016 року, зазначена квартира складається з трьох кімнат житловою площею 36,9 кв.м; будинок обладнано водопроводом (холодним), каналізацією, газопостачанням, опаленням - водяне, електроосвітленням.

Згідно довідки Державного підприємства «Слов'янське лісове господарство» Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів квартира АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ДП «Слов'янський лісгосп» з березня 1974 року.

Згідно довідки Слов'янської міської ради за інформацією Управління комунальної власності житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 не є майном комунальної власності територіальної громади м. Слов'янська.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У силу статей 1,3,8 зазначеного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Передача квартир у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення .

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний фонд.

Оскільки на спірну квартиру право власності, в тому числі комунальної, не зареєстроване, вона знаходиться на балансі ДП «Слов'янський лісгосп», з довідки Слов'янської міської ради не вбачається створення спеціальних органів приватизації, то приватизація в даному випадку повинна здійснюватися державним підприємством, а саме ДП «Слов'янський лісгосп», на балансі якого знаходиться житловий будинок НОМЕР_2, в якому розташована квартира НОМЕР_1, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 звертався до директора Державного підприємства «Лісгосп» із заявою про приватизацію квартири в січні та в грудні 2017 року.

Відповіді на заяву ОСОБА_1 від січня 2017 року ДП «Слов'янський лісгосп» не надано.

Натомість, в матеріалах справи є рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року, яким відмовлено Державному підприємству «Слов'янське лісове господарство» про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_6.

На заяву ОСОБА_1 від 12 грудня 2017 року Державним підприємством «Слов'янський лісгосп» з посиланням на статті 1,2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» пропоновано йому надати дозвіл для огляду квартири комісією ДП «Слов'янське лісове господарство» для вирішення питання відповідності квартири вимогам законодавства щодо безпечності проживання людей.

Разом з тим, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на дві квартири у будинку НОМЕР_2, а саме № 1 і 2 були видані свідоцтва про право власності фізичним особам саме Державним підприємством Слов'янський держлісгосп.

Відповідно до ч.10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Отже, відповідачем заяви ОСОБА_1 про приватизацію квартири НОМЕР_1, в якій він є наймачем, по суті розглянуті не були, тобто Державним підприємством «Слов'янське лісове господарство» не прийнято рішення про передачу квартири у власність ОСОБА_1, як то передбачено частиною 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» або про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про приватизацію квартири, що є порушенням прав та законних інтересів позивача.

Зважаючи на встановлені обставини та зазначені норми матеріального права, вбачається, що є наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме в частині зобов'язання відповідача здійснити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12 грудня 2017 року про приватизацію квартири у відповідності із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Оскільки процедура передачі квартири у власність ОСОБА_1 з видачею свідоцтва про право власності шляхом приватизації здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний фонд відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача видати йому свідоцтво «про право на приватизацію» є передчасними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення зроблено висновки, які не відповідають обставина справи, що призвело до порушення вимог матеріального та процесуального права, тому рішення суду на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним по справі судовий збір. Так, при подачі позовної заяви згідно квитанції від 29.01.2018 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 704.80 грн., згідно квитанції від 03.01.2019 року за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 1057.21 грн., а всього сума судового збору склала 1762.01 грн., яка підлягає стягненню з Державного підприємства «Слов'янське лісове господарство» на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Слов'янське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Державне підприємство «Слов'янське лісове господарство» протягом місяця з моменту набуття постанови законної сили розглянути заяву ОСОБА_1 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення у відповідності із статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Стягнути з Державного підприємства «Слов'янське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1762.01 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 04.04.2019 року.

Суддя-доповідач О.С.Санікова