Номер провадження 2/754/2164/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судових засідань Гайворонського В.М.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Рибальченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаними позовом вказуючи на те, що вона одна зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 у Деснянському районі міста Києва. Позивач вирішила реалізувати своє право приватизувати однокімнатну квартиру загальною площею 39,2 кв.м за вищезазначеною адресою. При подачі нею документів на приватизацію до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації документи повернули, у зв'язку з тим, що 20 років тому, громадянку ОСОБА_5, 1962 року народження, з якою позивач не перебувала в родинних відносинах та яку 29.07.1997 року було знято з реєстрації у вищезазначеній квартирі, з відміткою - в місця позбавлення волі. У зв'язку з цим позивачем було направлено письмового листа до Міністерства юстиції України з проханням надати інформацію, чи перебуває на даний час в місяцях позбавлення волі громадянка ОСОБА_6, згідно чого вона отримала відповідь заступника Міністра юстиції України, у якій зазначається, що громадянка ОСОБА_5 не перебуває в слідчих ізоляторах та установах виконання покарання. Також, відповідно до Витягу Розпорядження від 13.03.2014 року «Про зміну договорів найму житлових приміщень мешканців Деснянського району міста Києва» їй було дозволено змінити договір найму квартири у зв'язку зі смертю її чоловіка. Враховуючи неможливість вирішення питання без рішення суду, вона вимушена вернутись до суду з відповідним позовом та просила визнати за нею право на приватизацію квартири загальною площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у Деснянському районі міста Києва.

Ухвалою суду від 31.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання.

03.10.2018 року на адресу суду зі сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.29-32), відповідно до якого представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації за довіреністю Рибальченко Л.М. (а.с.34) просила у задоволенні позову ОСОБА_2 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права на приватизацію житлового приміщення відмовити в повному обсязі. Зокрема, вказувала на те, що відповідач жодним чином не оспорює право позивача на приватизацію вищезгаданої квартири, проте на виконання Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Житлового кодексу України, а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян - не може порушити права тимчасово відсутнього члена сім'ї ОСОБА_5, за якою зберігається право на житло. З урахуванням положень частини першої статті 15 цього Закону передбачено, що особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку офіційного звернення позивача із заявою про приватизацію не було, мала місце лише заява про сприяння в приватизації, до якої не був наданий передбачений законом необхідний пакет документів. На подану заяву в межах передбаченого чинним законодавством терміну відповідачем надана відповідь про роз'яснення порядку приватизації, переліку документів необхідних для її проведення. Таким чином, рішення органу приватизації про відмову в приватизації не приймалось, з огляду на що позивач помилково стверджує про факт неправомірної відмови компетентним органом у приватизації нерухомого майна, оскільки лист Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не може вважатись належним рішенням про відмову в приватизації. З огляду на вищезазначене, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, безпідставними та не доведеними належними доказами по справі, а позовна заява подана передчасно.

08.11.2018 року та 09.11.2018 року від позивача до суду надійшли заперечення (а.с.38, 39, 40, 41), з посиланням на недопущення порушення Конституційного права позивача на безкоштовну приватизацію житла.

Ухвалою від 09.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Інші процесуальні дії по справі не вчинялись.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в ньому, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - Рибальченко Л.М. просила у задоволенні позову ОСОБА_2 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житлового приміщення відмовити в повному обсязі. Вказувала на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, безпідставними та не доведеними належними доказами по справі, а позовна заява подана передчасно.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_2.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі ордеру №132 серії А від 20.02.1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 28.01.1991 року №22/2 (ОСОБА_8) ОСОБА_8 на сім'ю з однієї людини надано право на заняття жилого приміщення загальною площею 17,8 кв.м, яке складається з однієї кімнати, у квартирі по АДРЕСА_1 (а.с.14). Вказана квартира не приватизована.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.03.2011 року, вбачається, що 04.03.2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №218. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_9 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вбачається, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.8).

Відповідно до копії витягу з Розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.03.2014 року за №119 про зміну договору найму житлових приміщень мешканців Деснянського району м. Києва (а.с.16) громадянці ОСОБА_2 дозволено змінити договір найму однокімнатної квартири АДРЕСА_1, у зв'язку зі смертю чоловіка, ОСОБА_11 - власника особового рахунку.

З копії довідки про склад сім'ї ізольованої квартири та займані ними приміщення від 31.08.2016 року за №19, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 мешкають і мають право на житло на момент введення і дію Закону України «Про приватизацію житлового фонду» ОСОБА_2 (а.с.9).

Копією довідки від 07.09.2016 року Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Сервісний центр Деснянського району №1979, підтверджується те, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.06.1992 року, знята з реєстрації 29.07.1997 року в місця позбавлення волі (а.с.10).

Позивач звернулась до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, в якій просила посприяти у оформленні безкоштовної передачі їй у приватну власність квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).

Листами від 06.06.2017 року та 29.05.2018 року Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація надала позивачу роз'яснення про порядок проведення приватизації та який пакет документів необхідно для її проведення. Також позивачу роз'яснено, що відповідач жодним чином не оспорює право позивача на приватизацію вищезгаданої квартири, проте на виконання Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Житлового кодексу України, а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян - не може порушити права тимчасово відсутнього члена сім'ї ОСОБА_5, за якою зберігається право на житло (а.с.19-20, 21-22).

Відповідно до копії листа Міністерства юстиції України від 14.08.2017 року, адресованого ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_5 за наявними обліковими даними в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України не утримується. Крім того, рекомендовано за отриманням повної інформації звернутись до МВС України (а.с.53).

Згідно ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Частиною 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення у дію цього Закону.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку) житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 30 січня 2013 року у справі №6-125цс12.

Таким чином, умовою для здійснення приватизації житла є обов'язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження.

Відповідно до копії поквартальної картки та копії картки прописки (а.с.33, - зворот, 54-зворот), вбачається, що ОСОБА_2 є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1, дата реєстрації 28.05.2013 року, та те, що ОСОБА_5, 1962 року народження, також була зареєстрована за вказаною адресою 16.06.1992 року, проте, 29.07.1997 року знята з реєстрації в місця позбавлення волі.

Згідно пункту 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Відповідно із пунктом 18 цього Положення, громадянином до органу приватизації подаються:

-оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

-довідка про склад сім'ї та займані приміщення;

-копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);

-документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

-копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;

-заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Пунктом 7 частини 3 статті 71 ЖК України визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї, зокрема у випадку: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 71 ЖК України, статті 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Судом встановлено, що під час подання позивачем заяви про сприяння їй в оформленні приватизації нею не було подано всіх документів, що є необхідними для проведення приватизації з врахуванням прав та інтересів усіх осіб, що мають право на приватизацію квартири АДРЕСА_1. В переліку додатків до вказаної заяви відсутні документи, що стосуються тимчасово відсутнього члена сім'ї ОСОБА_5, 1962 року народження, за якою відповідно до норм ЖК України зберігається право на житло, у зв'язку з чим на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Житлового кодексу України, а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, відповідачем на подану заяву в межах передбаченого чинним законодавством терміну надана відповідь, про роз'яснення порядку приватизації, переліку документів необхідних для її проведення.

Крім того, вбачається, у даному випадку рішення органу приватизації про відмову в приватизації не приймалось, з огляду на що на думку суду позивач помилково стверджує про факт неправомірної відмови компетентним органом у приватизації нерухомого майна, оскільки лист Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не може вважатись належним рішенням про відмову в приватизації.

Згідно статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Кожна особа у відповідності до ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦК України може звертатися до суду за захистом свої порушених прав.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, безпідставними та не доведеними належними доказами по справі, а позовна заява подана передчасно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 58, 61, 64, 71 ЖК України, ст. 345 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житлового приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: