Справа № 570/1174/19
Номер провадження 6/570/35/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2

представника заявника адвоката - ОСОБА_3,

зацікавлених осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника ВДВС Рівненського РУЮ ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділ ДВС Рівненського РУЮ про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування заяви зазначається, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12.01.2011 року у праві № 2-500/11 було задоволено позовні вимоги ПАТ "Ерсте Банк" про стягнення заборгованості, солідарно, з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» в сумі 363643 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот сорок три грн.) 60 коп. за кредитним договором №014/10615/3/23089 від 17.09.2007 р.

На виконання зазначеного рішення Рівненського районного суду Рівненської області видано виконавчі листи, які в подальшому було пред'явлено до виконання в ДВС.

Відділом ДВС Рівненського районного управлінця юстиції на підставі виконавчого листа № 2-500/11 відкрито виконавче провадження № 27477504 про стягнення заборгованості, солідарно, з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в сумі 363643 грн. 60 коп. за кредитним договором.

Стягувачем за даним виконавчим провадженням був ПАТ «Ерсте Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Фідобанк».

26.06.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги до ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

17 серпня 2018 року Рівненським районним судом винесено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої новим стягувачем є ОСОБА_5

01 листопада 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір врегулювання заборгованості за кредитним договором №014/10615/3/23089 від 17.09.2007 р. В цей же день ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_5 420 869 грн. 21 коп., у тому числі 363 643 грн. 60 коп., які підлягали стягненню за рішенням Рівненського районного суду в справі №2-500/11, за яким здійснюються виконавчі провадження.

У зв'язку з чим заявник вважає, що виконавчі листи по справі №2-500/11 про стягнення, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 коштів в сумі 363643 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором добровільно виконані.

Сторона з метою захисту своїх прав може використати процедуру визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов'язку боржника з підстав, визначених ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до ч. 4 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішення вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Відповідно до офіційного тлумачення частини першої статті 55 в Рішенні Конституційного Суду № 9 від 25.12.97 р. частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, просить визнати виконавчі листи у справі №2-500/11 про стягнення, солідарно, з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 363643 грн. 60 коп., де ОСОБА_2 є боржником, заборгованості за кредитним договором та судового збору такими, що не підлягають виконанню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 вимоги зменшили, та просять визнати виконавчі листи у справі №2-500/11, де боржником є ОСОБА_2, а саме про стягнення солідарно з ОСОБА_2 363643 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором та судового збору такими, що не підлягають виконанню. Пояснюють, що дійсно не повідомили ДВС щодо отримання ОСОБА_5 заборгованості по кредитному договору внаслідок отримання останньою коштів в сумі 363 643 грн. 60 коп. Вказують про відсутність наміру сплачувати виконавчий збір по виконанню виконавчого провадження, оскільки це не передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», адже згідно виконавчого листа судом вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь стягувача заборгованість за кредитним договором в сумі 363 643 грн. 60 коп. шляхом звернення стягнення на майно, на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги та просить їх задоволити. Пояснив, що він також звертався до суду щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, однак ухвалою Рівненського районного суду від 15.02.2019 р. у задоволенні його заяви було відмовлено через те, що виконавче провадження щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів не є відкритим, даний виконавчий лист не перебуває на виконанні, а був повернутий кредитору на підставі постанови державного виконавця від 20.09.2013 року. Окрім того, граничний строк пред'явлення зазначеного виконавчого листа до виконання - до 23 травня 2012 року. Суд може постановити рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконанню у тому випадку, коли такий виконавчий лист або можна пред'явити до виконання, або наявне відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа. Про що подав до суду ухвалу суду від 15.02.2019 р., роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просить їх задоволити, вказуючи що дійсно нею було укладено договір врегулювання заборгованості за кредитним договором №014/10615/3/23089 від 17.09.2007 р. ОСОБА_4 сплатив їй 363 643 грн. 60 коп., а решту суми: п.2 Договору різницю між 420869 грн. 21 коп. та заборгованістю боржника ОСОБА_4 перед кредитором тафактично їй сплачених 363 643 грн. 60 коп., вона від нього не отримала, через досягнення усної домовленості щодо відсутності претензій і ніяких вимог до нього на даний час немає.

Представник ВДВС Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, оскільки рішення суду перебуває на примусовому виконанні до цього часу, жодних даних щодо врегулювання та сплати боргу до ДВС не надходило. А подання вказаної заяви свідчить лише про намагання учасників виконавчого провадження уникнути від сплати виконавчого збору.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Так, заявник ОСОБА_2 просить суд визнати виконавчий лист у справі №2-500/11 про стягнення, солідарно, з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 363643 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором та судового збору такими, де вказано боржником ОСОБА_2, що не підлягають виконанню з покликанням на те, що зобов'язання перед стягувачем ОСОБА_5 були виконані в повному обсязі.

На підтвердження цього надала суду виконавчий лист, що був виданий на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12.01.2011 року у праві № 2-500/11, де боржником вказана ОСОБА_2, який перебуває на виконанні у Відділі ДВС Рівненського районного управління юстиції згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2011 р. № 27477504.

Стягувачем за даним виконавчим провадженням був ПАТ «Ерсте Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Фідобанк». 26.06.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги до ОСОБА_5, копія якого долучена до матеріалів справи.

Статтею першою ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Таким чином, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 432 ЦПК України обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «ОСОБА_4 проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчих листів у справі № 2-500/11, де боржником є ОСОБА_2, такими, що не підлягають виконанню, оскільки часткове отримання стягувачем ОСОБА_5 коштів в сумі 363643 грн. 60 коп. від ОСОБА_4 згідно Договору врегулювання заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 р. не свідчить про добровільне виконання зобовязання, а є підставою у разі повного погашення боргу для закриття виконавчого провадження Відділом ДВС, де перебувають на виконанні вказані вище виконавчі листи.

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце, коли зобовязання припиняється внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Як встановлено в суді і не оспорюється учасниками процесу, виконавче провадження №27477504 з виконання виконавчих листів №2-500/11, виданих 10.06.2011 року Рівненським районним судом перебувають на виконанні у ВДВС Рівненського районного управління юстиції.

Тому заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділ ДВС Рівненського РУЮ про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текс рішення суду - ухвали суду складено 01.04.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.