РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/14729/19

Провадження № 2-о/643/757/19

23.10.2019 р.

Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Арестової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 1 рік, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: заборонити наближення на 300 м. до місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , до місця навчання дітей СШ №124, за адресою: АДРЕСА_2 , заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Вимоги обґрунтовані тим, що заявник із зацікавленою особою ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2003 року по 16.09.2013 року, та мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти постійно проживають разом із заявником та її чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 постійно проживає у місті Бровари разом зі своєю сім`єю, під виглядом того, що заявник начебто чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, постійно тероризує її та дітей, здійснює моральний та психологічний тиск, чим створює реальну небезпеку їх здоров`ю.

В судовому засіданні заявник та її представник свою заяву підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа та його представник заперечували проти задоволення заяви у повному обсязі.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши показання сторін, експертів, свідків, постраждалих, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі і мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із матір`ю після розірвання шлюбу.

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2013 р. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 утворив сім`ю з іншою жінкою, разом із якою вони проживають у м.Києві, а ОСОБА_1 утворила сім`ю з іншим чоловіком, і разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони проживають у м.Харкові.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2013 р. з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 850 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02.10.2013 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Після розірвання шлюбу між сторонами не досягнено згоди щодо участі батька у вихованні малолітніх дітей, в зв`язку з чим за його зверненням Департаментом служб дітей Харківської міської ради як представником органу опіки та піклування складений Висновок № 518 від 30.07.2018 р. щодо визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визначено час для спілкування: кожна перша, третя субота місяця з 10-00 до 18-00; кожна перша, третя неділя місяця з 10-00 до 18-00.

Через відсутність узгодженості дій по виконанню рекомендацій Висновку Департаменту служб дітей Харківської міської ради ОСОБА_2 звернувся у березні 2018 р. до Московського районного суду м.Харкова із позовом про визначення способів, порядку й часу участі у вихованні дітей і спілкування з ними батька.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що звернулася до суду із даною заявою, оскільки вона та діти постійно відчувають психологічне насильство із боку ОСОБА_2

Фактами психологічного насильства з боку ОСОБА_2 ОСОБА_1 називає наступні обставини:

- ОСОБА_2 вимагає надавати регулярно детальні звіти про всі витрати на дітей, пов`язані з виплатою ним аліментних зобов`язань, чим викликає у неї стан психологічної пригніченості і стрессу;

- ОСОБА_2 не довіряє медичним висновкам лікарів щодо стану здоров`я дітей та звинувачує її у підкупу посадових осіб, до яких вона звертається за наданням медичної допомоги та медичних висновків про стан здоров`я дітей, погрожує посадити її до в`язниці за підробку медичних документів;

- ОСОБА_2 здійснює психологічний тиск на ОСОБА_3 , оскільки повідомив їй, що він ініцював судовий процес проти ОСОБА_1 щодо участі у спілкуванні з дітьми, а під час перебування ОСОБА_3 у лікарні у травні 2018 р. ( під час розгляду справи щодо визначення порядку участі батька у вихованні дітей) ОСОБА_2 разом із своєю матір`ю чинив тиск на дитину, оскільки під відеофіксацію намагався почути від неї відповідь чи бажає вона спілкуватися із батьком і приїжджати до нього додому, після такого відвідування у ОСОБА_3 стався нервовий зрив і вона боїться, що батько її з братиком увезе;

- ОСОБА_2 02.09.2019 р. приїхав разом із своєю матір`ю та адвокатом на свято Першого дзвінка до школи, де навчаються діти, та намагався без її дозволу забрати дітей на прогулянку, незважаючи на той факт, що у ОСОБА_4 була кровотеча з носу, внаслідок чого це переросло у конфлікт, дана ситуація викликала стрес у ОСОБА_4 , через що він не відвідує школу і переведений на домашнє навчання.

Також на обгрунтування своїх доводів ОСОБА_1 повідомила, що між нею та ОСОБА_2 не встановлюються нормальні відносини, вони не можуть порозумітися в питаннях виховання дітей та спілкування з ними, так як батько, коли бере дітей, не дотримується режиму та якості харчування дітей, нехтує рекомендаціями лікарів стосовно вживання їжі та дозвілля дітей, а діти мають ряд захворювань, не приділяє достатньої їм уваги, а перекладає опікування дітьми на свою мати та на нову дружину, і замість особистого спілкування із дітьми, відводить сина грати в відеоігри «стрілялки», які перенапружують нервову систему дитини. Діти мають побоювання, що батько їх силоміць забере до себе, так як у жовтні 2013 року мав місце інцидент, коли ОСОБА_2 проти її волі забрав дітей із будинку її батьків. В період літніх канікул, коли батько не відвідував дітей з червня по 2 вересня 2019 р., стан дітей значно поліпшився, вони стали значно спокійнішими і почувалися значно краще. За висновками лікарів гематолога і невролога потрібно виключати будь-які емоційно-травмуючі ситуації, а ОСОБА_2 на протязі двох з половиною років постійно травмує дитячу психіку, бо в момент зустрічей користується аудіо та відео зйомками, втягуючи дітей у судові справи, чинить тиск на дітей, переконуючи їх, що згідно із законом вони повинні з ним зустрічатися, тому діти самі не хочуть з ним спілкуватися. Додатково зазначила, що також побоюється фізичного насилля із боку ОСОБА_2 , так як останній після розірвання шлюбу неодноразово домагався її, і декілька разів намагався зґвалтувати її.

В судовому засіданні ОСОБА_2 спростовує доводи ОСОБА_1 щодо вчинення психологічного тиску на неї та дітей і пояснює, що всі його дії викликані лише бажанням спілкуватися із дітьми, приймати участь у їх вихованні і якщо необхідно то і у їх лікуванні, але ОСОБА_1 після розірвання шлюбних стосунків і утворення нової сім`ї всілякими способами намагається обмежити його у такому спілкуванні, перешкодає йому бачити дітей і спілкуватися навіть по телефону під усілякими надуманими поводами, створює у дітей негативне уявлення про нього як батька. Вважає, що справжньою метою подачі заяви про видачу обмежувального припису є формування його негативного образу як батька та примушення його відмовитися від спілкування з дітьми та зведення його участь у вихованні дітей виключно до сплати аліментів та додаткових платежів.

Пояснив, що він дійсно вимагає у ОСОБА_1 документального підтвердження витрат по грошовим коштам, які він сплачує на утримання дітей, але це викликано бажанням розуміти чи вистачає цих коштів на утримання дітей, і що саме на ці цілі вони спрямовуються, оскільки він сплачує суму аліментів більшу ніж передбачено рішенням суду про стягнення аліментів. Медичні висновки про стан здоров`я дітей у нього дійсно викликають сумніви, тому він і просить провести додаткові медичні дослідження, щоб виключити можливість помилок, і з цього приводу він спілкувався у травні 2018 р. з лікарем, який проводив медичне обстеження ОСОБА_3 , і яка повідомила йому, що у ОСОБА_3 відсутні серйозні діагнози. Тому у нього складається враження, що проблеми із станом здоров`я дітей перебільшується, щоб за позовом, в якому він просить встановити йому часи побачення із дітьми за місцем його проживання у м.Києві, був врахований стан їх здоров`я і було відмовлено у даних вимогах. Тому недовіра до медичної документації, яку збирає ОСОБА_1 є спробою встановити реальний стан речей, і не є психологічним тиском. Теж саме стосується недовіри і до звернень ОСОБА_1 до відповідних органів.

У лікарню і на святкові заходи у школі він приходив зі своєї матір`ю і адвокатом та здійснював відеозапис, щоб не було відносно нього звинувачень з боку ОСОБА_1 у неправомірних діях, оскільки остання всілякими способами намагається це довести. 02.09.2019 р. він приїхав з Києва у Харків, щоб побачити дітей і поспілкуватися з ними, і просив ОСОБА_1 дозволити погуляти з дітьми після школи, але вона не дозволила, оскільки у ОСОБА_4 була перед цим носова кровотеча. Але на час їх спілкування кровотеча була вже відсутня, а оскільки це генетичне захворювання, яке він має сам, то не вважає, що це є перешкодою у спілкуванні, тому наполягав на короткочасній прогулянці із сином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка директор школи ОСОБА_8 , показала, що вона спілкувалася із обома батьками дітей, які навчаються у школі, яку вона очолює, і із спілкування з батьками зрозуміла, що ситуація між батьками непроста, батько має бажання спілкуватися з дітьми і має рішення органу опіки та піклування про встановлення часів побачення. 02.09.2019 р. батько просив короткочасне побачення із дітьми, але мати не погоджувалася, через що виник конфлікт, в ході якого вона пропонувала батькам розійтися, щоб не травмувати психіку ОСОБА_4 , але батько наполягав на своїх правах і викликав поліцію, щоб за допомогою органів поліції розібратися у даній ситуації. Наступного дня при спілкуванні із ОСОБА_1 їй стало відомо, що мати раніше давала можливість батьку бачитися із дітьми, але на даний час вона не погоджується, щоб батько брав дітей до себе, так як він залишає дітей із бабою або новою дружиною.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком ОСОБА_1 , повідомив суду, що поведінка ОСОБА_2 створює психологічну напругу у їх сім`ї. Так, через вимоги ОСОБА_2 надавати регулярні звіти про витрати на дітей, дзвінки дітям, в яких він повідомив, що звернувся із позовом до суду, та інші його дії, які свідчать, що він не бажає враховувати їх побажання щодо участі у вихованні дітей, викликають нервові стреси у дружини і через це діти також нервують.

В судовому засіданні у присутності психологів були опитані діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після засідання психологами були складені висновки щодо проведеного опитування, які за клопотанням сторін, приєднані до матеріалів справи.

З висновку практичного психолога ОСОБА_10 вбачається, що згідно теорії прив`язаності, коли батьки розлучаються та демонструють конфліктну поведінку один до одного, у дітей порушується базова потреба в безпеці, діти починають сприймати навколишній світ як небезпечний. Тому у дітей можуть формуватися страхи, тривога, недовіра до одного або до обох батьків. Часто в конфліктних ситуаціях між батьками діти можуть ставати на бік одного з батьків, що в свою чергу може впливати на свідчення дитини. Взагалі, на судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили, що вони мають бажання спілкуватися з батьком за умови вирішення конфлікту між батьками та поліпшенні житлово-побутових умов. Рекомендації: 1. Вирішення конфлікту батьків за допомогою відповідних фахівців (психологи, медіатори), досягнення взаємної згоди щодо спілкування батька з дітьми, демонстрація батьками взаємної поваги. 2. Ретельне обстеження ОСОБА_4 з боку фахівців - невролога, психіатра, психолога та логопеда-дефектолога. 3. Обстеження ОСОБА_3 лікарем педіатром, психологом та при необхідності проведення психологічної корекції.

З висновку протоколу групової психологічної діагностики ХЗОШ І-ІІІ ступенів №124 ХМР від 21.10.2019 р. вих. №495, складеного практичним психологом ОСОБА_13 , вбачається, що першим відповідав на запитання ОСОБА_4 . При співбесіді він легко пішов на контакт, почував себе досить впевнено, на всі запитання давав відповіді. Під час відповідей на запитання був спокійний та врівноважений. Поведінка хлопчика була досить розкута.

Наступною відповідала ОСОБА_3 . Психофізичний стан дівчинки був на достатньому рівні, вона легко пішла на контакт. На поставлені запитання давала повну відповідь, думки виражала зв`язно та чітко. Спілкування активне. Емоційний фон під час бесіди врівноважений. Було висловлено дітьми почуття тривоги по відношенню до батька, природа цього почуття не встановлена. Для визначення причин природи виникнення тривоги необхідне додаткове діагностичне дослідження, яке може бути проведено за згодою обох батьків або ухвали суду. Під час відповідей на запитання діти були відвертими. Рекомендації: Для зниження рівня тривожності у дітей в зв`язку з розпадом сім`ї та порушенням емоційного контакту між її членами, рекомендується обмежити негативні прояви всіх членів сім`ї по відношенню один до одного. Для нормування стабільної життєвої позиції дітей, спрямованої на становлення повноцінної особистості рекомендується батькам вибрати такий стиль спілкування один з одним, який був би заснований на повазі і толерантності, прояву терпіння один до одного.

Такі висновки практичних психологів у сукупності із інформацією, яку суд безпосередньо сприймав при опитуванні дітей, дозволяє зробити висновок, що діти мають бажання спілкуватися із батьком, побоювання викликані перш за все поведінкою обох батьків, які не можуть вирішити конфлікт між собою, і проявляють свої емоції та психологічні реакції у присутності дітей, що викликає у дітей страхи, тривоги та недовіру.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Сексуальне насильство - це форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Частиною 1 статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 р. зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №50/155 від 21 грудня 1995 року (далі Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що при розгляді справи не встановлено підстав для вжиття до ОСОБА_2 обмежувальних заходів, так як в суді не доведено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство у будь-якій формі, у тому числі, психологічне насильство, яке може виражатися у формі словесних образ, погроз, приниженні, переслідуванні, залякуванні, або інших діяннях, спрямованих на обмеження волевиявлення особи.

Доводи та докази, наведені та надані суду сторонами, свідчать про бажання батька дітей бачитися із дітьми, приймати участь у їх вихованні, а його вимоги щодо звітності по витратам на утримання дітей і його незгода із позицією матері дітей щодо побачень із ними не є, на думку суду, психологічним насильством як до самої ОСОБА_1 так і до дітей.

Доказів застосування сексуального або фізичного насильства у відношенні заявника із боку ОСОБА_2 суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10- 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії та номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_3 , ІНН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Я.М. Горбунова