Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 137/54/17

провадження № 61-32033св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Літинського районного суду Вінницької області у складі судді Гопкіна П. В. від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Копаничука С. Г., Сала Т. Б., Марчук В. С. від 26 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що 06 вересня 2015 року померла її мати

ОСОБА_6, яка з 08 березня 1986 року перебувала у шлюбних відносинах із відповідачем ОСОБА_5, та після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: пров. Водяний, 8, смт Літин Літинського району Вінницької області.

Посилаючись на те, що вона пропустила передбачений законом шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, пов'язані із хворобою, просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня

2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 06 вересня 2015 року ОСОБА_6 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов та визначаючи позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 пропустила строк для подачі такої заяви з поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, істотними труднощами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позову, оскільки перебування позивача на амбулаторному лікуванні не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та зупинено виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 вересня 2015 року померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по пров. Водяному, 8 у

смт Літин Літинського району Вінницької області.

Спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_6 є її дочка та чоловік, сторони у справі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Звернувшись 20 квітня 2016 року до державного нотаріуса про прийняття спадщини, позивач пропустила строк, встановлений статтею частиною першою статті 1270 ЦК України, що підтверджується листом Літинської державної нотаріальної контори від 20 квітня 2016 року (а. с. 14).

Відповідно до довідки Літинської центральної районної лікарні

від 15 жовтня 2015 року, з 01 жовтня по 15 жовтня 2015 року ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні на денному стаціонарі з діагнозом - гіпертонічна хвороба першого ступеню.

Згідно з довідкою Літинської центральної районної лікарні від 09 березня 2016 року, з 22 лютого по 09 березня 2016 року ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні з приводу гострого двохбічного гаймориту.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судами установлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 сплив 07 березня 2016 року, а із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач ОСОБА_4 звернулася 20 квітня 2016 року.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, встановивши незначний період пропуску строку для прийняття спадщини, зазначивши, що об'єктивними поважними причинами пропуску позивачем цього строку є її перебування у період на лікуванні у Літинській центральній районній лікарні у період з 01 по 15 жовтня 2015 року та з 22 лютого

по 09 березня 2016 року. При цьому судами враховано ту обставину, що позивач проживала в іншому населеному пункті, що також об'єктивно утруднювало здійснення дій, необхідних для прийняття спадщини.

Встановивши з дотриманням процесуальних норм вищевказані об'єктивні обставини, суди правильно застосували положення частини третьої

статті 1272 ЦК України.

Посилання заявника на те, що позивач на час закінчення строку для прийняття спадщини (07 березня 2016 року) перебувала на амбулаторному, а не на стаціонарному лікуванні, саме по собі не спростовує факту перебування її у стані тимчасового розладу здоров'я та висновки судів про поважність цих причин для подання заяви про прийняття спадщини є правильними.

Доводи касаційної скарги про неповажність причин пропуску строку для прийняття спадщини зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначених статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 24 липня 2017 року було зупинено виконання рішення суду першої інстанції до закінчення касаційного провадження у справі, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судових рішень, тому виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня

2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення,

а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня

2017 року - без змін.

Поновити виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта