Провадження №2/756/673/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря судових засідань Іванової І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 28.11.2006 між відповідачем та позивачем був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31.10.2015 має заборгованість у сумі 40591,70 грн., яка складається з: 9033,99 грн. - заборгованість за кредитом; 23005,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6143,12 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1909,13 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 40591,70 грн., а також судовий збір у сумі 1218,00 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2016 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 40591,70 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2017 заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2016 та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

У червні 2018 року представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, згідно з якою просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 23.12.2012 по 23.12.2015 у розмірі 9838,01 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення, надані її представником ОСОБА_3, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із спливом строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.11.2006 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-18).

Згідно з п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір дійсний протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В анкеті-заяві від 28.11.2006 відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, та погодилася з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить укладений між нею та позивачем договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Заперечуючи проти позову відповідач посилалась на те, що банком не надано суду доказів на підтвердження факту її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Однак, твердження відповідача суд вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються підписом останньої на анкеті-заяві від 28.11.2006, в якій вона погодилась, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг. До того ж суд зазначає, що в силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору, а отже перед підписанням договору відповідач мала можливість відмовитися від його укладення з позивачем.

З огляду на викладене, суд вважає, що факт виникнення між сторонами договірних правовідносин підтверджений належним чином та відповідачем не спростований.

Судом встановлено, що відповідач допустила порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів.

За розрахунком позивача за період з 23.12.2012 по 23.12.2015 відповідач має заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у сумі 9838,01 грн.

Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання банківських послуг між сторонами укладено у листопаді 2006 року, останній платіж в рахунок погашення заборгованості здійснений відповідачем у лютому 2010 року. Згідно з умовами даного договору відповідач зобов'язалася здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, при цьому розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Договір про надання банківських послуг від 28.11.2006 на час розгляду справи не розірваний, зобов'язання між сторонами не припинені. Позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 23.12.2012 по 25.12.2015, тобто в межах трирічного строку перед зверненням до суду. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків його пропуску, передбаченого ст. 267 ЦК України.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9838,01 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1218,00 грн. судового збору (а.с. 2).

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, ) борг у розмірі 9838,01 грн., а також судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ю. Тітов