Справа № 199/1251/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір". На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем документ про сплату судового збору до позовної заяви не додано. В позовній заяві позивач посилається на те, що від сплати судового збору він звільнений на підставі п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Позивачем надано суду клопотання про звільнення від сплати судового збору. Однак, позивачем, під час звернення до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, не надано доказів, на підставі чого суд може прийти до висновку про необхідність звільнення його від сплати судового збору.

Посилання позивача на п.п. 1 п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є помилковим.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" виключено слова "за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин".

Тобто, відповідно до п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII) позивач звільнений від сплати судового збору лише щодо його позовних вимог про поновлення на роботі.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 30.01.2016 року у справі № 6-1121цс16 щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", стягнення заробітної плати, про що зазначається в пункті 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", не є тотожнім стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ОСОБА_2 Верховного Суду підтвердила вказаний висновок Верховного Суду України.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Таким чином, у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач від сплати судового збору не звільнений.

Згідно п/п 1, 2 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Таким чином, позивачем при звернені до суду не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 768,40 грн. на р/р 4003, отримувач платежу: УДКСУ в АНД районі м. Дніпра, код ЄДРПОУ отримувача 37989300, банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО 899998, призначення платежу: судовий збір за позовом прізвище імя та по батькові (найменування) платника, Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська , з поданням суду оригіналу платіжного документу для долучення до матеріалів позову.

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року позивачу було відмовлено у звільненні від сплати судового збору та надано строк для усунення даних недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Однак, у вказаний строк, позивач недоліки не усунув.

Відповідно до ст.185 ЦПК якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу про право повторного звернення до суду з тими ж самими вимогами після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: