ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №591/4799/18

Номер провадження 22-ц/816/2037/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач Обласне комунальне підприємство «Аеропорт Суми»

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2019 року в складі судді Шелєхової Г.В., постановлене у м. Суми Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 предявила позов до Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» (далі ОКП «Аеропорт Суми») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 16 травня 2018 року їй було повідомлено про скорочення штату працівників та наявність вакантних посад, серед яких була посада коменданта, яку вона виявила бажання зайняти. Однак їй було відмовлено в переведенні. На думку позивача, така відмова є необґрунтованою та незаконною.

Крім цього, вважає, що підприємство мало довести їй необхідність скорочення штату та отримати на це згоду профспілкового комітету.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд поновити її на посаді охоронця, скасувавши наказ №67-о/с від 17 червня 2018 року. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

У березні 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду, просила його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що при її звільненні були допущені грубі порушення трудового законодавства, зокрема: відповідачем не було отримано дозволу профспілки на її звільнення, у визначеному КЗпП України порядку, відмова роботодавця у її переведенні на вакантну посаду коменданта безпідставна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОКП «Аеропорт Суми» зазначило, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстави для задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, представника ОКП «Аеропорт Суми» ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року наказом №25-ОД зобовязано начальника ФЕВ з 17 липня 2018 року внести зміни до штатного розпису: вивести зі штатного розпису служби авіаційної безпеки посаду охоронець у кількості 2 штатні одиниці; вивести із штатного розпису служби коменданта посаду комірник у кількості 1 штатної одиниці, вивести із штатного розпису служби організації пасажирських та вантажних перевезень посади агент з організації обслуговування авіаперевезень у кількості 1 штатної одиниці та вантажник у кількості 1 штатної одиниці (а.с. 45).

Цього ж дня голові профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» направлено повідомлення про скорочення штату працівників з 17 липня 2018 року (а.с. 46).

16 травня 2018 року ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитися з наказом від 10 травня 2018 року №38-о/с про скорочення штату працівників. Разом з копією вказаного наказу позивачу було надано повідомлення про скорочення штату працівників з переліком всіх вакантних посад на підприємстві. Від підпису про ознайомлення з наказом та про отримання повідомлення позивач відмовилася, про що був складений акт (а.с.49-50).

04 червня 2018 року на засіданні профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» було розглянуто заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо скорочення посади охоронця. Постановили: за наслідками проведеної консультації з адміністрацією з приводу скорочення остаточне рішення в вирішенні питання скорочення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняти після отримання подання з відділу кадрів (а.с.47).

15 червня 2018 року на імя голови профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» направлено подання про отримання згоди на звільнення працівників у звязку зі скороченням штату №7-203 (а.с.53).

25 червня 2018 року охоронцю ОСОБА_1 запропоновано отримати лист про наявні на підприємстві вакансії станом на 25 червня 2018 року. Від підпису про отримання цього листа позивач відмовилася, про що складений акт (а.с.52).

26 червня 2018 року профспілковим комітетом ОКП «Аеропорт Суми» надано згоду на скорочення охоронців ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.54).

12 липня 2018 року позивач звернулася з письмовою заявою на імя директора ОКП «Аеропорт Суми» з проханням перевести її на посаду коменданта з 17 липня 2018 року у звязку зі скороченням посади охоронця (а.с.55).

Листом №14-256 від 17 липня 2018 року роботодавець відмовив ОСОБА_1 у переведенні на посаду коменданта, у звязку з її невідповідністю кваліфікаційним вимогам до цієї посади (а.с.56).

17 липня 2018 року наказом №67-о/с ОСОБА_1 звільнено з посади охоронець у звязку із скороченням штату працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дотримався вимог трудового законодавства при проведенні скорочення працівників, підстави для поновлення позивача на роботі відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями частини першої та третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови N 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до приписів частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту Статуту ОКП «Аеропорт Суми» директор підприємства забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, приймає та звільняє працівників підприємства.

У звязку з виникненням необхідності змін в організації виробництва і праці, необхідності оптимізації штатного розпису підприємства директор ОКП «Аеропорт Суми» прийняв рішення про скорочення чисельності штатів на 5 одиниць (а.с. 45).

Відповідно до частини 3 статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Суд першої інстанції зясував, що скорочення штатної чисельності мало місце зі 104 одиниць до 99, що підтверджено штатними розписами станом на 01 січня 2018 року та на 17 липня 2018 року (а.с. 64-71).

Приймаючи рішення про зміну у штатному розписі директор підприємства діяв у межах своїх повноважень, визначених статутом, на підприємстві мало місце реальне скорочення штатної чисельності працівників, тому доводи апеляційної скарги про вихід керівником підприємства за межі своїх повноважень відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовані матеріалами справи.

Встановлено, що ОКП «Аеропорт Суми» дотрималось вимог трудового законодавства встановлених ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України при проведенні скорочення посади, яку обіймала позивач.

Про наступне вивільнення позивач була повідомлена не пізніше ніж за два місяці, їй будо повідомлено про вакантні посади на підприємстві. Копія наказу про скорочення та перелік вакантних посад був доведений до відома ОСОБА_1 16 травня 2018 року (а.с.49-50).

Повторно перелік вакантних посад був наданий позивачу 25 червня 2018 року (а.с. 52).

26 червня 2018 року профспілковим комітетом ОКП «Аеропорт Суми» надано згоду на скорочення охоронців ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.54).

Посилання апеляційної скарги на безпідставну відмову у переведенні на посаду коменданта висновків суду першої інстанції по суті спору також не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що до посади коменданта висуваються наступні кваліфікаційні вимоги: неповна вища освіта відповідного напряму підготовки (молодший спеціаліст), стаж роботи з господарського обслуговування не менше 1 року або професійно-технічна освіта чи повна загальна середня освіта та професійна підготовка безпосередньо на виробництві і стаж роботи з господарського обслуговування - не менше 2 років. (а.с. 57-58).

Підставою для відмови у переведенні на вказану посаду стала відсутність у позивача стажу роботи з господарського обслуговування (а.с.56). Доказів про наявність такого стажу ОСОБА_1 не надала, як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий В.І. Криворотенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6