Номер провадження 2/754/878/19 Справа №754/7738/17
(повне заочне рішення суду виготовлено 16.04.2019 року)
16 квітня 2019 року, м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа: 754/7738/17
ОСОБА_2 - відповідач
Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація - третя особа
Лисенко Людмила Володимирівна приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області - третя особа
Биков Олександр Михайлович приватний нотаріус київського міського нотаріального округу - третя особа
Вимоги позивача: визнання договору недійсним, визнання права власності на майно
Бабаєва О.О. - адвокат позивача
У судовому засіданні адвокат позивача позов підтримав та не заперечував проти розгляду справи по суті заочно за відсутності відповідача і третіх осіб, які не з'явились у судове засідання.
Третя особа: приватний нотаріус Лисенко Л.В. вважає позов обґрунтованим і також не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача і третіх осіб, які не з'явились у судове засідання.
Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями.
Третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, надіславши заяву з проханням про розгляд справи за відсутності її представника.
Третя особа: приватний нотаріус Биков О.М. у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями.
Крім того, відповідно до листа ГТУЮ у м. Києві від 05.09.2018 року, діяльність приватного нотаріуса Бикова О.М. припинена наказом ГУЮ у м. Києві від 23.11.2010 року № 1579/02.
З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини учасників справи для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача і третіх осіб, які не з'явились у судове засідання.
Вислухавши адвоката позивача та третьої особи: приватного нотаріуса Лисенко Л.В., дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Зазначений договір від 26.06.2004 року, укладено внаслідок вчинення злочинів, що підтверджується вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2009 року, а саме міна була нерівнозначною.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно зі ст. 215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі ст. 216 ЦК України, 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. 4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України, 1. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. 230 ЦК України, 1. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. 2. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.
Згідно зі ст. 387 ЦК України, 1. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно зі ст. 388 ЦК України, 1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 30.07.1987 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.08.2011 року.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На час розгляду даної справи, відомості про право власності на АДРЕСА_1 відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.
Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що вибуття АДРЕСА_1 із власності позивача та ОСОБА_6 з непередбачених законодавством підстав і відсутність правовстановлюючих документів на цю квартиру, порушує права позивача, як власника і як спадкоємця, а тому, ці права позивача підлягають захисту.
На час розгляду справи на запит суду до суду надійшло повідомлення, що відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та змів своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.
Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.
За таких обставин, позов задовольняється.
При поданні позову позивач судовий збір не сплачував.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На час постановлення судового рішення, суду не надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору.
Оскільки позов задовольняється, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог майнового і немайнового характеру.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позовну заяву задовольнити.
Повернути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання відповідно до позову: АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_1) 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання відповідно до позову: АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6.
Витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння.
Стягнути з ОСОБА_2, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2) у дохід держави: 3073 грн. 60 коп. - судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: