Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 210/3837/16-ц

провадження № 61-29897св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

третя особа - Первинна профспілкова організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року у складі судді Чайкіної О. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року у складі колегії суддів:

Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа - Первинна профспілкова організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що після закінчення інституту із 01 серпня 1984 року працювала лаборантом хімічного аналізу конвертерних вогнетривів

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Наказом від 13 квітня 2016 року № 428 «Про внесення змін в організаційну структуру технічного управління», на базі та за рахунок штатних одиниць у складі технічного управління створено напрямок діяльності відділ із вогнетривких матеріалів і управління відходами. За штатним розкладом зазначеного відділу скорочена посада «інженер по нормуванню (конвертерні вогнетриви)», яку займала позивач. Одночасно в штатний розклад була введена нова посада «інженер (конверторні вогнетриви)».

Наказом від 13 липня 2016 року № 748/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_4 звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Позивач із наказом про звільнення не погоджується, вважає його незаконним. Роботодавцем не було враховане її переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, рішенням виборного профспілкового органу відмовлено у наданні згоди

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її звільнення. Її посада була трансформована у нововведену посаду «інженер (конверторні вогнетриви)».

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 остаточно просилавизнати наказ

від 13 липня 2016 року № 748/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_4.» незаконним; поновити її на роботі на посаді «інженер з нормування (конвертерні вогнетриви)»; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи із 13 липня 2016 року по дату винесення судового рішення про поновлення на роботі; стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним наказ від 13 липня 2016 року № 748/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_4.». Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера з нормування (конвертерні вогнетриви) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» із 14 липня 2016 року. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 14 липня 2016 року

по 24 квітня 2017 року у сумі 89 179,93 грн. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 1 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення. Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді інженера з нормування (конвертерні вогнетриви) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що позивач наділена переважним правом залишення на роботі, оскільки має стаж роботи 31 рік, протягом 4 років працювала на керівних посадах, має високий рівень кваліфікації, приймала участь у науково-дослідних роботах, що свідчить про її високий професійний рівень. Отримавши обґрунтовану відмову профспілкового органу на звільнення ОСОБА_4, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не мав правових підстав для її звільнення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 24 квітня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2017 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги та не надано належної правової оцінки обставинам справи, які підтверджені відповідними доказами, а саме, що новостворена посада потребує більш широкої спеціалізації, ніж у ОСОБА_4, тому висновки судів про те, що позивач, враховуючи стаж неприривної роботи, має переважне право на залишення на роботі є помилковими.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 прийнята на роботу 01 серпня 1984 року на посаду лаборанта хімічного аналізу 4 розряду в лабораторію стійкості та футеровки конверторів у Центральну заводську лабораторію комбінату «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Відповідно до наказу від 13 квітня 2016 року за № 428 «Про внесення змін в організаційну структуру технічного управління», на базі та за рахунок штатних одиниць у складі технічного управління поряд з іншими створено напрямок діяльності - Відділ з вогнетривких матеріалів і управління відходами.

Згідно з вказаним наказом внесені зміни в організаційну структуру технічного управління 15 квітня 2016 року, а також для дотримання вимог статті 42 КЗпП України про переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Позивачу надіслано попередження від 04 травня 2016 року № 4, згідно з яким запропоновано вакантні робочі місця, які були на підприємстві, зокрема місце тунельника та сортувальника коксу на коксо-хімічному виробництві.

Відповідно до актів від 04 травня 2016 року № 5, та від 15 червня 2016 року № 8 ОСОБА_4 відмовилася від переведення на іншу роботу в межах підприємства.

13 липня 2016 року виданий наказ № 748/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_4» відповідно до якого ОСОБА_4 звільнена за скороченням штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Голові Первинної профспілкової організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» представлено для розгляду, звільнення ОСОБА_4 у зв'язку із скороченням штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до виписки з протоколу засідання Первинної профспілкової організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 30 червня 2016 року за № ПК-467, відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що роботодавцем не враховане її переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 становить 452,69 грн.

Час вимушеного прогулу позивача становить 197 робочих днів за період із 14 липня 2016 року по 24 квітня 2017 року. Отже, середній заробіток за цей час становить

89 179,93 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частини 2, 3 цієї статті визначають обставини, які мають враховуватись в разі вирішенні питання про залишення на роботі працівника при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

При вивільненні працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Згідно з вимогами статті 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічні положення містить частина шоста статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Системне тлумачення положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» дає підстави для висновку, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки відповідач не запропонував позивачу наявні протягом процедури вивільнення вакантні посади, які відповідали спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи позивача, що вказує на недотримання положень статті 5-1, частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України. Крім того, відмова первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, відповідає критеріям обґрунтованості у розумінні частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги та не надано належної правової оцінки обставинам справи, які підтверджені відповідними доказами, а саме, що новостворена посада потребує більш широкої спеціалізації, ніж у ОСОБА_4, тому висновки судів про те, що позивач має переважне право на залишення на роботі є помилковими, не заслуговують на увагу, оскільки судами відповідно до вимог статті 42 КЗпП України встановлено, що позивач має стаж роботи 31 рік, протягом 4 років працювала на керівних посадах, приймала участь у науково-дослідних роботах, що свідчить про її високий професійний рівень та переважне право на залишення на роботі.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, тому суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г. І. Усик