ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №589/3940/17

Номер провадження 22-ц/816/2573/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2018 року в складі судді Курбанової А.Р., ухваленого у м. Шостка Сумської області, повне рішення складено 28 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 предявив позов до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПриватБанк) про визнання зобовязання за кредитним договором виконаним, кредитний договір припиненим, зобовязання видати довідку про виконання зобовязання за кредитним договором.

10 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №SAMDN5214, відповідно до умов якого позивачу відкрито кредитну лінію. Внаслідок неналежного виконання позивачем умов договору станом на 12 квітня 2016 року утворилась заборгованість перед банком в розмірі 48 537 грн.

Згодом сторони уклали Протокол узгодження про розстрочення заборгованості за кредитним договором, у разі виконання якого позивачем, банк зобов'язався списати проценти, пені та штрафи, закрити кредитний договір та повідомити позивача про анулювання заборгованості. Протепісля виконання позивачем свого обов'язку зі сплати розстроченої заборгованості ПриватБанк відмовився надати письмове підтвердження про відсутність заборгованості за кредитним договором від 10 грудня 2012 року.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати виконаними у повному обсязі 29 березня 2017 року зобовязання по кредитному договору №SAMDN5214 від 10 грудня 2012 року та зобовязати відповідача видати довідку про виконання зобовязання позичальником за вказаним кредитним договором.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнано зобов'язання ОСОБА_1 по кредитному договору №SAMDN5214, укладеному 10 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, виконаним в повному обсязі 29 березня 2017 року.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» видати ОСОБА_1 довідку про виконання ним зобов'язання позичальника за кредитним договором №SAMDN5214, укладеним 10 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Визнано кредитний договір №SAMDN5214, укладений 10 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, припиненим.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1920 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання за Протоколом погодження від 12 квітня 2016 року, погасив заборгованість згідно з графіком, тому невиконання ПриватБанком своїх зобовязань зі списання відсотків, пені, штрафів та анулювання залишку заборгованості є протиправним і порушує права позивача.

У березні 2019 року ПриватБанк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що погашення заборгованості позивач здійснював з порушенням графіку, тобто виконував зобовязання не належним чином, а тому відсутні правові підстави для визнання припиненим зобовязання за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПриватБанку ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте оскаржене судове рішення не відповідає зазначеним вимогам в повній мірі.

Судом встановлено, що 10 грудня 2012 року між ПриватБанком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SAMDN5214, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 27-30).

Встановлено та не заперечується позивачем, що ПриватБанк свої зобов'язання за кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику. Позивач, користуючись кредитними коштами для споживчих потреб, допустив порушення умов договору, у зв'язку з чим станом на 12 квітня 2016 року утворилась заборгованість перед ПриватБанком в загальному розмірі 48537 грн (а.с. 31-37).

12 квітня 2016 року позивач звернувся до ПриватБанку з заявою від щодо перегляду розміру заборгованості по кредитному договору шляхом сплати загальної суми заборгованості в розмірі 31200 грн 00 коп. дванадцятьма платежами (а.с. 3).

Протоколом погодження від 12 квітня 2016 року до договору №SAMDN5214 від 10 грудня 2012 року, підписаного ОСОБА_1 та представником ПривтБанку, сторони узгодили, що ОСОБА_1 протягом квітня 2016 року - березня 2017 року сплачуватиме по 2600 грн щомісяця (пункти 4-16 протоколу), натомість 25 березня 2017 року Банк проведе списання процентів, пені, штрафів та повідомить клієнта про анулювання залишку заборгованості. Графіком також передбачено, що внесення клієнтом платежів буде здійснюватись до 20 числа кожного місяця починаючи з квітня 2016 року по березень 2017 року включно (а.с. 4).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У справі, яка переглядається, суд правильно встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Внаслідок порушення позивачем умов договору №SAMDN5214 від 10 грудня 2012 року утворилась заборгованість перед банком, на погашення якої сторонами укладений Протокол погодження від 12 квітня 2016 року (а.с. 4).

Відповідно до умов Протоколу погодження від 12 квітня 2016 року ОСОБА_1 зобовязувався до 20 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2016 року по березень 2017 року включно, вносити по 2600 грн на погашення заборгованості за кредитом, таким чином здійснити дванадцять платежів. Після чого ПриватБанк до 25 березня 2017 року зобовязувався списати відсотки, пеню, штрафи та повідомити клієнта про анулювання залишку заборгованості (а.с. 4).

З наданих позивачем квитанцій, на підтвердження виконання умов Протоколу погодження вбачається, що

20 травня 2016 року позивачем сплачено 2600 грн,

21 червня 2016 року -2600 грн,

20 липня 2016 року 2600 грн,

22 серпня 2016 року 2600 грн,

28 вересня 2016 року 2600 грн,

21 жовтня 2016 року 2200 грн,

21 листопада 2016 року 2600 грн,

21 грудня 2016 року 1000 грн,

03 лютого 2017 року 2000 грн,

20 березня 2017 року 2600 грн, 29 березня 2017 року 5200 грн (а.с. 5-6).

Тобто у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2016 року проплати здійснені позивачем з порушенням строку, визначеного протоколом, пізніше 20 числа поточного місяця.

Крім того, у жовтні, грудні 2016 року та у лютому 2017 року суми погашень не відповідали обумовленим сторонами і становили 2200 грн, 1000 грн та 2000 грн відповідно. У січні 2017 року ОСОБА_1 взагалі не вносив коштів на погашення заборгованості.

29 березня 2017 року позивач повністю погасив заборгованість за Протоколом погодження, яка утворилась через порушення строків внесення платежів, у розмірі 5200 грн, з яких: 400 грн за жовтень 2016 року, 1600 за грудень 2016 року, 2600 грн за січень 2017 року.

З зазначеного вбачається, що ОСОБА_1 систематично порушував строки внесення платежів, визначені Протоколом погодження, також встановлені випадки внесення коштів у меншому розмірі, ніж обумовлено сторонами, та пропуск внесення платежу. Тобто умови Протоколу виконувались позивачем неналежним чином. А як вбачається з банківських роздруківок по кредитному рахунку позивача на час звернення до суду з позовом, за ним рахується непогашена кредитна заборгованість.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо безпідставності задоволення вимог позивача судом першої інстанції.

Підписуючи протокол погодження від 12 квітня 2016 року сторони узгодили, що 25 березня 2017 року, після внесення у встановлений Протоколом строк дванадцяти щомісячних платежів по 2600 грн, Банк вирішує питання про списання відсотків, пені, штрафів та повідомлення клієнта про анулювання залишку заборгованості.

При цьому, у випадку непогашення заборгованості і невиконання вимог протоколу з боку ОСОБА_1 узгодження вважається недійсним (а.с. 4).

З наданих сторонами документів вбачається, що станом на 25 березня 2017 року ОСОБА_1 мав заборгованість за Протоколом погодження у розмірі 5200 грн, тобто не виконав умови Протоколу у встановлений строк та у встановленому обсязі, тому відповідно до умов Протоколу у ПриватБанку не виникло відкладеного зобовязання з анулювання заборгованості.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, а тому скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд покладає судові витрати, понесені відповідачем у суді апеляційної інстанції, у розмірі 2880 грн на позивача, оскільки даний спір виник саме у звязку з неналежним виконанням кредитних зобовязань позивачем, що потягло нарахування заборгованості, тому позивач у даній справі не може бути звільнений від сплати судового збору як споживач.

Враховуючи малозначність справи (п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України), постанова апеляційного суду не підлягає касаційному оскарженню відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2018 року в даній справі скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за апеляційний перегляд справи у розмірі 2880 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2019 року

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_3