Провадження № 22-ц/802/449/19 Категорія: 6 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Грушицького А. І.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом приведення реконструкції літньої кухні у відповідність з проектом за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом приведення реконструкції літньої кухні у відповідність з проектом.

Під час судового розгляду вказаної справи позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будівництво (реконструкцію літньої кухні та хліва під літню кухню) в м. Луцьку по вул. Маковського 1а, до набрання рішенням законної сили.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона має намір суду заявляти клопотання про призначення судової експертизи, що вплине на тривалість судового процесу та надасть можливість відповідачу за відсутності судової заборони проводити будівництво, що може ускладнити виконання рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_2 здійснювати будівництво (реконструкцію літньої кухні та хліва під літню кухню) в м. Луцьку по вул. Маковського, 1а до набрання рішенням законної сили в даній справі.

Не погоджуючись із даною ухвалою відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та при неповному зясуванні обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, вважаючи оскаржувану ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2019 року такою, що прийнята судом з додержанням вимог закону, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом приведення реконструкції літньої кухні у відповідність з проектом.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на дійсних обставинах справи та відповідних нормах процесуального закону, а тому з ним повністю погоджується колегія суддів.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0222 га, розташованої по вул. Маковського, 1 у м. Луцьку Волинської області. Відповідач є користувачем суміжної земельної ділянки на якій він розпочав реконструкцію літньої кухні та хліва.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 вказала, що відповідачем ОСОБА_2 здійснюється реконструкція обєктів нерухомості, розташованих на належній йому суміжній земельній ділянці із порушенням її прав як землекористувача. Такі порушення ОСОБА_1 просить усунути шляхом приведення будівництва у відповідність до проекту реконструкції. Також позивач вказувала, що має намір суду заявляти клопотання про призначення судової експертизи, що вплине на тривалість судового процесу та надасть можливість відповідачу за відсутності судової заборони проводити будівництво, що може ускладнити виконання рішення в разі задоволення позову.

Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 З урахуванням балансу інтересів сторін, суд підставно обрав такий вид забезпечення позову, як заборона ОСОБА_2 вчиняти певні дії, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений законом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції.

Зазначення у мотивувальній частині повного тексту оскаржуваної ухвали про накладення арешту на Ѕ частку квартири за іншою адресою, яка не має стосунку до справи, не впливає на правильність ухвали по суті. Як зазначає сам відповідач у апеляційній скарзі вказане може бути звичайною технічною опискою.

Одночасно із подання позовної заяви позивачем подавалася заява про забезпечення позову, в задоволенні якої було відмовлено. Вказана заява містила інше обгрунтування вимоги про забезпечення, ніж заява позивача, яку було задоволено судом.

Застосований захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки позивач вважає, що реконструкція проводиться без належної технічної документації, будівництво є самочинним. Перевірка такого твердження може бути здійснена судом лише під час розгляду справи по суті. На стадії розгляду заяви про забезпечення позову суд не може вирішувати питання підставності позову, оцінювати його перспективу по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими, апеляційний суд приходить до висновку про залишення рішення місцевого суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді