Справа № 316/364/19
Провадження № 2-о/316/28/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Бульба О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу №316/364/19 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах яких діє Веселовська Людмила Олександрівна, заінтересовані особи - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Веселовська Л.О., звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення. А саме, встановити факт, що: заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Уральськ Західно-Казахстанської області, за національністю - «полька», заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець міста Красноярськ - 45 РСФСР, за національністю - «поляк». Та зобов'язати Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області внести зміни до актового запису №440 від 10 жовтня 1997 року, внесеного Міським відділом реєстрації АГС м. Енергодар Запорізької області про одруження, зазначивши національність нареченого ОСОБА_1 - «поляк» та до актового запису №97 від 18 лютого 1998 року, внесеного Міським відділом реєстрації АГС м. Енергодар Запорізької області про народження ОСОБА_4, зазначивши національність батька ОСОБА_1 - «поляк».

Зазначені вимоги, представник заявників обґрунтувала тим, що заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються нащадками польської родини ОСОБА_5, які завжди підтримували виховання відносно польських традицій, розмовляли польською мовою та належали до парафіян римо-католицького костьолу. Тому, від народження, заявники асоціюють себе з польською національістю, підтримують польські традиції, відзначають польські свята, вважають себе за національністю поляками. Однак, в свідоцтві про народження ОСОБА_1 зазначено, що його мати ОСОБА_2 за національністю «росіянка». А в свідоцтві про одруження та в свідоцтві про народження доньки заявника ОСОБА_1, національність останнього зазначено «росіянин». Такі відомості у актових записах позбавляють заявників можливості користуватися пільгами, які гарантуються особам польського походження і передбачені Законом «Про карту поляка». Вважають, що оскільки, батько заявниці - ОСОБА_2 був поляком, заявники мають право на відновлення своєї національності і на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «поляк».

В судове засідання заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не з'явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності вказавши, що вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.40, 41).

Представник заявників Веселовська Л.О., заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та також просила їх задовольнити (а.с.49).

Заінтересована особа ОСОБА_4, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти заявлених вимог заявників не заперечує (а.с.39).

Представник заінтересованої особи Начальник Енергодарського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області Бормаченко В.В., у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та письмові пояснення (а.с.45, 48).

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних на те підстав.

Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд, встановлюючи факт, що має юридичне значення, бере до уваги сукупність даних, які містяться у наданих до справи документах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5. Згідно даних свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 09.07.1939 року вбачається, що батьками заявниці є: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.12).

Батько заявниці - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 за національністю - поляк. Що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 виданим 17.10.1949 року Семипалатинським міськвоенкомом, особистим листком по обліку керівних кадрів на ім'я ОСОБА_7, членською книжкою профспілки залізничників ОСОБА_7 виданою 15.02.1927 року. (а.с.13, 17-18, 19).

Відповідно дост.300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Згідно зіст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

У відповідності дост.3 Закону України "Про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається, про що зазначено уст. 11 вказаного закону.

Статтею 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995р., ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до положень статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійсненні цього права, за винятком, коли втручання здійснюються згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року, втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, якими передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи. Проте, навіть якщо існує гнучкість чи суперечність стосовно правильного тлумачення закону, чи порядку зміни національності, безперечним є те, що право особи на збереження своєї національності, як і право на її зміну, визнається законодавством України.

Оскільки знайшов підтвердження факт того, що батько заявниці був поляком, та заявники мають право на відновлення своєї національності і на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності "поляк", як це передбачено Законом України "Про національні меншини".

На підставі наведеного та керуючись статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005, (ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP), ст.ст.269, 271,300 ЦК України, ст.ст. 3,11 Закону України "Про національні меншини в Україні", ст.ст. 4, 5, 57-60, 209, 210, 213-215, 259, 294, 296 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах яких діє Веселовська Людмила Олександрівна, заінтересовані особи - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Уральськ, Західно-Казахстанської області, за національністю -«полька».

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Красноярськ - 45 РСФСР, за національністю - «поляк».

Зобов'язати Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області внести зміни до актового запису №97 від 18 лютого 1998 року, внесеного міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області про народження ОСОБА_4, зазначивши національність батька ОСОБА_1 - «поляк».

Рішення в повному обсязі складено 24.04.2019 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба