ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 643/14143/17

провадження № 22-ц/818/102/19

Харківський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року, ухвалене суддею Поліщук Т.В. в залі суду в м. Харкові,,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2015 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява, разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Щодо встановлення та змін кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Умовами кредитного договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії, пені та штрафів за користування кредитом. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 19.06.2017 ОСОБА_1 має заборгованість - 42808,03 грн., яка складається з наступного: 16719,68 грн. - тіло кредиту; 7307,62 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 16266,06 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2014,67 грн. - штраф (процентна складова).

В зв'язку з чим банк просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 42808,03 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.03.2015 станом на 19.06.2017 у розмірі 40293,36 грн. (сорок тисяч двісті дев'яносто три грн. 36 коп.) та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягнення..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що анкета-заява, яка була надана позивачем не може бути за своїм змістом саме кредитним договором від 27.03.2015 року. Також зазначає, що вона не підписувала та не укладала кредитного договору та не отримувала кредит на суму 10000 гривень. Також посилається на те, що Умови та правила надання банківський послуг, які надані позивачем не містять підпису відповідача, тому твердження суду про те, що відповідач була ознайомлена саме з цією редакцією Умов та Правил надання банківський послуг не має аргументованого та документального підтвердження. Також зазначає що у позивача сплив спеціальний строк позовної давності по стягнення грошових коштів (пені) за кредитним договором від 27.03.2015 року.

Представник Пат КБ «ПриватБанк» надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивний тим, що матеріалами справи підтверджено, що відповідно до анкети-заяви від 27.03.2015 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір. Також вказує, що на підтвердження розрахунку заборгованості до відзиву надає виписку по карті відповідача станом на 19.06.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №754/13763/15-ц.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року було відновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2015 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а ОСОБА_1 свої зобовязання не виконала, внаслідок чого станом на 19.06.2017 утворилася заборгованість - 42808,03 грн., яка складається з наступного: 16719,68 грн. - тіло кредиту; 7307,62 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 16266,06 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2014,67 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 634 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Факт укладання договору б/н від 27.03.2015 року та факт користування карткою ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що особисто поставила свій підпис у договорі № б/н від 27.03.2015 року, який містить посилання на те, що позичальник був ознайомлений та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку. (а.с. 7)

Отже, враховуючи вищевикладене, заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та Пам'яткою складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2. вищевказаного Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, зазначена у заяві.

За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Доводи відповідача про те, що вона не була ознайомлена зі змістом Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними, оскільки вказані Умови та правила надання банківських послуг є невід'ємною частиною договору б/н від 27.03.2015 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, підписаної нею особисто.

Зазначені Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті позивача у загальному доступі, відповідач зобов'язався регулярно ознайомлюватись із їх змінами. Отже доводи відповідачки про те, що вони не містять її підпису та позивачем не надано доказів ознайомлення із вказаними документами, колегією суддів не приймаються.

Відповідно до п.1.1.2.1.5. Умов клієнт має право одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками.

Відповідно до п.1.1.2.1.6 Умов у разі незгоди зі змінами правил та/або тарифів Банку клієнт має право звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам.

Проте матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про її звернення до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду письмові пояснення, в яких уточнив, що станом на 19.06.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 16719,68 грн. за тілом кредиту та 7307,62 грн. - за відсотками за користування кредитом.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування . Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 01.05.2016 року відповідачу щомісячно почала нараховуватися пеня у розмірі 50 грн., а з 01.08.2016 року - 100 грн. щомісячно. Таким чином сума нарахованої пені станом на 19.06.2017 року склала 1250 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафу є подвійною відповідальністю, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, рішення підлягає зміні в частині суми стягнення.

Стягненню з відповідачки на користь позивача за кредитним договором від 27.03.2015 року підлягає 25 277,30 грн., з яких: 16179,68 грн. - заборгованість за кредитом; 7307,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1250 грн. - заборгованість за пенею. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 1600 грн. судового збору.

Таким чином, зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. Так, позов задоволено на 62,73%, отже стягненню підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 1003,73 грн. (62,73 % від 1600 грн.)

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року - змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 277,30 грн. та витрати по вплаті судового збору - 1003,73 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О. В. Маміна