Справа № 159/6709/18
Провадження № 2/159/371/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Клевецької О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання недійсними рішень Ковельської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

Вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.1958 року матері позивача ОСОБА_4 був виданий ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1. У квартирі позивач проживає до цього часу. Квартира приватизована. 25.05.2006 року ОСОБА_4 померла. 23.07.2015 року Ковельською міською радою було прийнято рішення № 74/37 про надання дозволу ОСОБА_3 на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування орієнтовною площею 800 кв.м. по вул. М.Левицького, 54-а в м. Ковелі. Рішенням Ковельської міської ради від 24.09.2015 року за № 77/33 було внесено зміни у рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року в частині місця розташування земельної ділянки. Рішенням Ковельської міської ради № 14/34 від 29.09.2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 площею 648 кв.м. по вул. М.Левицького, 64-а в м. Ковелі. Право власності на земельну ділянку площею 0,0648 га. по вул. М.Левицького, 64а зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 Позивач вказує, що спірна земельна ділянка прилягає до прибудинкової території будинку № 66 по вул. М.Левицького в м. Ковелі. Цією земельною ділянкою позивач користується більше 50 років. Позивач вважає, що рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року та № 77/33 від 24.09.2015 року, в частині надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3, та державна реєстрація права на земельну ділянку по вул. М.Левицького, 64-а в м. Ковелі за ним порушує її право користування земельною ділянкою, а тому рішення Ковельської міської ради просить визнати недійсними, а також просить скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав повністю, заперечив його тим, що відповідач звернувся з клопотанням до Ковельської міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 800 кв.м. по вул. Левицького (між 64 і 66) для будівництва і обслуговування житлового будинку та надавши графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Ковельська міська рада своїм рішенням № 74/37 від 23.07.2015 року «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» дала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, ОСОБА_3, орієнтовною площею 800 кв.м. по вул. М.Левицького, 54-а. Ковельська міська рада своїм наступним рішенням № 77/33 від 24.09.2015 року «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» внесла зміни в попереднє рішення № 74/37 від 23.07.2015 року: в частині місця розташування земельної ділянки слова «по вул. М.Левицького, 54-а» читати в редакції «по вул. М.Левицького, 64-а». На підставі вказаних рішень, ОСОБА_3 було надано земельну ділянку площею 648 кв.м. по вул. Модеста Левицького, 64а (кадастровий номер :10:022:0026) за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, враховуючи вказані вище рішення міської ради, після чого відповідачем було зареєстровано право власності на ділянку. Представник відповідача вказав, що позивач не має передбачених законом документів, які можуть підтвердити її право користування спірною земельною ділянкою, а без оформлення цих документів право користування на земельну ділянку у позивача не виникло, а отже, і не може бути порушене.

В позові слід відмовити повністю.

Згідно ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України:

1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 2, 3 ст.20, ст. 22 ЗК УРСР від 08.07.1970 року:

Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Згідно ч.ч.1, 5-8 ст.17, ст.22, ч.1 ст.23 ЗК України від 18.12.1990 року:

Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для:

ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу;

будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.116, ч.ч.1,2 ст.118, ст.ст.125, 126 ЗК України від 25.10.2001 року:

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 звернувся з заявою до Ковельської міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 800 кв.м. по вул. М.Левицького, між будинком 64 та 66 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, орієнтовною площею 800 кв.м., по вул. М.Левицького, 54-а в м. Ковелі.

Рішенням Ковельської міської ради № 77/33 від 24.09.2015 року внесено зміни в п.1 рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року в частині місця розташування земельної ділянки: слова «по вул. М.Левицького, 54а» визначено читати в редакції «по вул. М.Левицького, 64-а».

Рішенням Ковельської міської ради № 14/34 від 29.09.2016 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та ОСОБА_5 надано безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 648 кв.м. по вул. М.Левицького, 64а (кадастровий номер :10:022:0026) за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, враховуючи рішення міської ради від 23.07.2015 року № 74/37 та від 24.09.2015 року № 77/33.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,0648 га., яка розташована по вул. М.Левицького, 64а (кадастровий номер :10:022:0026), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на праві приватної власності, належить ОСОБА_3

Позивач зобовязана довести, що зазначені рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року, № 74/37 від 23.07.2015 року, а також державна реєстрація права на земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_3, порушують її право, чи інтерес.

Позивач не довела, що вона володіла чи користувалась на законній правовій підставі земельною ділянкою, яка передана у власність відповідача.

Користування земельною ділянкою без належної правової підстави, хоч яким би воно не було тривалим, не породжує права чи охоронюваного законом інтересу щодо цієї ділянки. Зокрема, таке користування не зумовлює переваги на отримання такої земельної ділянки у власність і, відповідно, охоронюваного законом інтересу щодо цього.

Позивач не довела, що має переважне щодо відповідача ОСОБА_3 право на приватизацію спірної ділянки на основі якихось, передбачених законом, обставин.

Правовою підставою для користування позивачем спірною земельною ділянкою є:

- рішення органу, який надав земельну ділянку в користування на право короткострокового тимчасового користування землею, акти довгострокового тимчасового користування землею, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. При цьому, приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється (ЗК УРСР від 08.07.1970 року);

- державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів, при цьому, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється (ЗК України від 18.12.1990 року);

- державна реєстрація права на земельну ділянку, оформлена відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(ЗК України від 25.10.2001 року).

Позивач не надала жодного з перелічених документів на підтвердження її права користування спірною земельною ділянкою.

Державна реєстрація посвідчує право власності відповідача ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку.

Скасування державної реєстрації права на земельну ділянку є втручанням у право власності відповідача.

Таке втручання має переслідувати законну мету, ця мета має бути виправданою для такого втручання, втручання має бути пропорційним.

Позивач не навела обставин і аргументів, які могли б виправдати втручання держави у право власності відповідача.

Та обставина, що позивач, за її твердженням, більше 50 років користувалась спірною земельною ділянкою, за умови відсутності у неї будь-якої правової підстави для такого користування, не може виправдати втручання у право власності відповідача, яке вже надбане.

Позивач наданим їй правом на приватизацію спірної земельної ділянки не скористалась.

Та обставина, що позивач могла б також приватизувати спірну земельну ділянку, а не лише відповідач, не виправдовує втручання у вже надбане право власності відповідача.

Питання, кому саме передати у власність земельну ділянку, мало б вирішувалося у разі одночасного звернення з заявами про приватизацію і саме тоді позивачу необхідно було наводити аргументи у свою користь перед органом, який надає земельну ділянку, в тому числі і той аргумент, що земельна ділянка розташована поряд з її будинком, що вона нею користується фактично багато років, а не зараз, коли ділянка вже надана відповідачу.

У позивача було достатньо часу для того щоб порушити питання про приватизацію земельної ділянки, не чекаючи поки це питання порушить відповідач.

Твердження позивача, що орган, який надавав земельну ділянку у власність відповідача, мав надавати вільну ділянку, а вона була невільною, оскільки вона нею фактично користувалась, не заслуговують на увагу. Втручання у право власності на земельну ділянку має бути пропорційним і виправданим. Втручання у це право лише тому, що земельна ділянка перед її наданням не була вилучена у особи, яка не мала правових підстав нею користуватися, є, поза сумнівом, невиправданим, оскільки буде обумовлюватися виключно формальними міркуваннями.

Позивач не надала суду передбачені законом документи, які підтверджують її право користування спірною земельною ділянкою. Без оформлення таких документів право користування на вказану земельну ділянку у позивача не виникло, а отже, і не може бути порушене.

Інші доводи позивача щодо порушень встановленого порядку під час передачі відповідачу земельної ділянки у власність суд відхиляє, оскільки позивач не довела, що вона мала право користування спірною земельною ділянкою чи охоронюваний законом інтерес щодо неї. А тому її право чи інтерес не могли бути порушені, тому що не існували.

Позивач не підтвердила відповідними доказами свої вимоги, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 137, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ч.5 ст.20, ст.22 ЗК УРСР від 08.07.1970 року, ч.ч.1, 5-8 ст.17, ст.22, ч.1 ст.23 ЗК України від 18.12.1990 року, ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.116, ч.ч.1,2 ст.118, ст.ст.125, 126 ЗК України від 25.10.2001 року, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання недійсними рішень Ковельської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:ОСОБА_6