ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/3108/18

провадження № 22-ц/4809/670/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Єгорової С.М.

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державне підприємство «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 січня 2019 року у складі судді Панфілової А.В. і

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та просив:

- стягнути з ДП «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» невиплачену заробітну плату за період з 02.09.1996 по 13.03.2000 незаконного утримання частини коштів із заробітної плати у вигляді профспілкових внесків;

- зобов'язати ДП «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» нарахувати та виплатити суми компенсації та індексації невиплаченої заробітної плати за період з 02.09.1996 по 13.03.2000.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на його користь всю суму втраченого заробітку з часу початку утримань (01.09.1996) до ухвалення судом рішення по суті, яка станом на 01.01.2019 становить 3631,17 грн.

Позовна заява мотивована тим, що з 08.09.1984 по 10.02.2015 позивач працював на Державному підприємстві «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

У період з 02.09.1996 по 13.03.2000 бухгалтерією ДП «Кіровоградстандартметрологія» утримувався один відсоток заробітної плати у вигляді профспілкових внесків.

Позивач вважає, що утримання з заробітної плати бухгалтерією ДП «Кіровоградстандартметрологія» одного відсотка у вигляді профспілкових внесків у період з 02.09.1996 по 01.03.2000 є незаконним відповідно до ст.ст.127 та 249 КЗпП України, ст. 26 Закону України «Про оплату праці».

Стверджує, що ні до 02.09.1996, ні у період з 02.09.1996 по 13.03.2000 не писав заяву до ДП «Кіровоградстандартметрологія», щодо утримання одного відсотку з заробітної плати у вигляді профспілкових внесків.

Ніколи не був членом Профспілки машинобудівників та приладобудівників Україні та ні в будь-якій іншій профспілці у період з 02.09.1996 по 13.03.2000.

Утримання бухгалтерією ДП «Кіровоградстандартметрологія» одного відсотка з його заробітної плати, нібито, профспілкових внесків, проводилось всупереч волі позивача та без письмової заяви.

02.04.2018 позивач письмово звернувся до ДП «Кіровоградстандартметрологія» з проханням надати довідку про обсяг утриманих з заробітної плати коштів у вигляді, нібито, профспілкових внесків за період з 02.09.1996 по 13.03.2000 у розрізі календарних місяців.

На лист від 02.04.2018 отримав відповідь № 241 від 26.04.2018, що з позивача, як члена профспілки ДП «Кіровоградстандартметрологія», бухгалтерією підприємства дійсно щомісячно утримувались профспілкові внески в обсязі одного відсотка від нарахованої заробітної плати за період роботи на підприємстві, відповідно до укладених колективних договорів між державним підприємством «Кіровоградстандартметрологія» та профспілковим комітетом ДП «Кіровоградстандартметрологія» у частині проведення централізовано, через бухгалтерію підприємства, безготівкового збору членських профспілкових внесків.

ДП «Кіровоградстандартметрологія» не надало довідки про обсяг утриманих з заробітної плати позивача коштів у вигляді, нібито, профспілкових внесків за період з 02.09.1996 по 13.03.2000 у розрізі : календарних місяців.

При звільнені 10.02.2015 з ДП «Кіровоградстандартметрологія» профспілковою організацією позивачу не було надано облікової картки як, нібито, члена профспілки машинобудівників та приладобудівників України, або відповідних документів щодо небажання отримувати під час звільнення.

15.05.2018 позивач отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Форму ОК-5, яка містить індивідуальні відомості ОСОБА_4.

Згідно форми ОК-5 за 1998 рік, в якості заробітної плати, ОСОБА_4 було нараховано 1748,13 грн., за 1999 рік відповідно 2292,08 грн., за січень - лютий 2000 р. - 464,00 грн.

Тобто за період з 01.01.1998 по 13.03.2000 нараховано ДП «Кіровоградстандартметрологія», в якості заробітної плати - 4504,21 грн.

Відповідно відрахування 1,0 % до професійної спілки із заробітної плати позивача бухгалтерією ДП «Кіровоградстандартметрологія» лише за період з 01.01.1998 по 13.03.2000 становлять 45,04 грн, , що з урахуванням індексації та компенсації становить 3631, 17 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 був членом профспілки з 1985 року, сплачував профспілкові внески та отримував матеріальну допомогу.

Позивач не довів незаконності утримання з нього профспілкових членських внесків, а тому немає підстав для стягнення з відповідача на його користь частини заробітної плати за період з 02.09.1996 по 01.03.2000, нарахування та виплати суми компенсації та індексації невиплаченої заробітної плати за цей період.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував пояснення та докази які надав позивач, односторонньо розглянув справу, неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які не були доведеними відповідачем і які мають значення для справи, виклав у рішенні висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Суд безпідставно послався на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_4 до відповідача, профспілки машинобудівників та приладобудівників України Первинна профспілкова організація ДП «Кіровоградстандартметрологія» про витребування безпідставно набутого майна у вигляді профспілкових внесків, в якому позивачу було відмовлено.

У вказаній справі позовні вимоги охоплювали інший період часу утримання відповідачем коштів починаючи з 13 березня 2000 року до 14 лютого 2014 року та за період з 14 лютого по 10 лютого 2015 року.

16.01.2019 суду надані додаткові пояснення, що ОСОБА_4 е мав профспілкового квитка цієї профспілкової організації, оскільки в цьому квитку відсутній його особистий підпис та відбиток печатки профспілкової організації.

За фактом підроблення профспілкового квитка триває досудове розслідування від 14.02.2018, правова кваліфікація ч.1 ст.358 КК України.

Позивач звертав увагу суду, що він не писав заяву відповідачу про утримання з нього профвнесків у період з 01.09.1996 по 01.03.2000, але відповідач в порушення вимог статті 26 Закону України «Про оплату праці» ст.127 та ст.249 КЗпП України утримував один відсоток з його зарплати у вигляді профвнесків.

Також відповідачем не було надано жодного документу, який би свідчив, що заяви на вступ до профспілки позивачем подавались, але були знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання, а відтак не спростовано його твердження про ненадання ним такої заяви до профкому.

Відповідач скористався своїм правом та надав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ОСОБА_4 працював на Державному підприємстві «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 18 вересня 1984 року до 10 лютого 2015 року та був звільнений з посади заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_4 мав профспілковий квиток, щомісячно сплачував профспілкові внески (про що є відмітки в профспілковому квитку) та приймав участь у діяльності Первинної профспілкової організації.

ДП «Кіровоградстандартметрологія» не було набувачем утриманих з ОСОБА_4 коштів, а лише перераховувало щомісячно членські профспілкові внески працівників підприємства, вирахувані із заробітної плати, на рахунки ППО ДП «Кіровоградстандартметрологія», Центральної Ради Профспілки «Машприлад» України та Ради федерації профспілок Кіровоградської області в день отримання коштів в установах банків на виплату заробітної плати у відсотковому відношенні, відповідно до розподілу загальної суми внесків профспілку, без персоніфікації кожного співробітника наступним чином:

75 % перераховувались на рахунок Первинної профспілкової організації ДП «Кіровоградстандартметрологія»;

15% перераховувались на рахунок Центральної ради профспілки машинобудівників та приладобудівників України;

10% перераховувались на рахунок Ради Федерації проспілок Кіровоградської області.

За період з 02.09.1996 року до 13.03.2000 року надати коректну інформацію не є можливим, а за період з 01.09.1996 року по 31.03.2000 року із заробітної плати ОСОБА_4 було утримано та перераховано профспілковим органам у вищевказаному відсотковому співвідношенні профспілкових внесків на загальнону суму 65,44 грн.

Жодних коштів від ОСОБА_4 ДП «Кіровоградстандартметрологія» не отримувало.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, представник ДП «Кіровоградстандартметрологія» в судове засідання не з'явився про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки всі учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що з 18 вересня 1984 року ОСОБА_4 на підставі наказу № 23/к було прийнято до ДП «Кіровоградстандартметрологія» на посаду інженера відділу держнагляду за стандартами по переводу з КТБ Кіровоградського облместпрома ( а.с. 4).

Згідно наказу № 8/к від 14 вересня 2011 року позивача було переведено на посаду заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій.

10 лютого 2015 року згідно наказу № 1/к ОСОБА_4 звільнено з роботи з посади заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій Державного підприємства "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", у зв'язку із скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с.6).

Згідно довідки про обсяг відрахувань профспілкових внесків із заробітної плати ОСОБА_4 за № 809 від 24.11.2017 року, за період з березня 2000 року до 14.02.2014 утримано 4582,73 грн., а за період з 14.02.2014 по 10.02.2015 - 251,92 грн.

З 1985 року позивач був членом Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України, мав профспілковий квиток та щорічно сплачував профспілкові внески ( а.с. 27).

Первинна профспілкова організація ДП "Кіровоградстандартметрологія" є організаційною ланкою професійної спілки машинобудівників та приладобудівників, що підтверджується Свідоцтвом №11-о, виданим на підставі Постанови президії ЦРП №П-18-1 від 15.12.1999.

Первинна профспілкова організація Державного підприємства "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" набула статусу юридичної особи 13.03.2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №749623 та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААВ №135802 (а.с.33-35).

Відповідно до ч.1 ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд, у відповідності до приписів ст.264 ЦПК України, встановлює чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 листопада 2017 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ДП «Кіровоградстандартметрологія», профспілки машинобудівників та приладобудівників України Первинна профспілкова організація ДП «Кіровоградстандартметрологія» про витребування безпідставно набутого майна у вигляді профспілкових внесків із заробітної плати, починаючи з 13.03.2000 до 14.02.2014 у повному обсязі та за період з 14.02.2014 по 10.02.2015 на суму 551,29 грн.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_4 з 1985 року був членом Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України, мав профспілковий квиток та щорічно сплачував профспілкові внески (а.с.20-24).

Цим же рішенням суду встановлено, що первинна профспілкова організація ДП «Кіровоградстандартметрологія» є організаційною ланкою професійної спілки машинобудівників та приладобудівників, що підтверджується Свідоцтвом №11-о, виданого на підставі постанови президії ЦРЛ №П-18-1 від 15.12.1999.

Первинна профспілкова організація ДП «Кіровоградстандартметрологія» набула статусу юридичної особи 13.03.2000, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №749623 та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії №135802.

Переглядаючи рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 листопада 2017 року, Апеляційний суд Кіровоградської області встановив, що профспілковим квитком, виданим 10 жовтня 1985 року на ім'я позивача підтверджується, що з 1980 року він є членом профспілки робітників машинобудування і приладобудування, профком Кіровоградського ЦСМ. В профспілковому квитку є щорічна відмітка про особисту сплату профспілкових внесків з 1985 по 1999 рік (а.с.23-24).

Апеляційним судом встановлено, що 19 січня 2001 року від члена профспілки ОСОБА_4 на ім'я головного бухгалтера надійшла письмова заява про утримання з його заробітної плати щомісячно профспілкових внесків в розмірі 1%. Подання такої заяви позивачем не оспорюється.

Також суд встановив, що матеріалами справи підтверджується, що за рахунок коштів профспілки позивачу, як члену профспілки, надавалася матеріальна допомога, виплачувалася компенсація туристичної поїздки. Такі виплати здійснювалися на підставі рішення профкому як за зверненням самого позивача, так і з ініціативи профкому (ювілей, свято). На підприємстві існувала і існує лише одна профспілка.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 листопада 2017 року позивачу відмовлено у стягненні на його користь коштів, утриманих з нього як профспілкові внески, за період з 13 березня 2000 року по 10 лютого 2015 року, а у справі яка переглядається позивач просить стягнути на його користь утримані з нього кошти як профспілкові внески, за період з 02.09.1996 по 13.03.2000.

Однак, рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 листопада 2017 року встановлений факт, що ОСОБА_4 з 1985 року був членом Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України, мав профспілковий квиток та щорічно сплачував профспілкові внески (а.с.20-24).

Наведені обставини спростовують доводи позивача, що він не був членом Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України.

Наявною в матеріалах справи світлокопією профспілкового квитка, на який є посилання вищезазначених судів першої та апеляційної інстанцій, виданого на ім'я позивача 10 жовтня 1985 року, підтверджується, що ОСОБА_4 є членом Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України з 1980 року (а.с.25).

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 виходив зі складу членів Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України у період з 02.09.1996 по 13.03.2000 суду не надано.

Позивач не міг не знати, що з його зарплати здійснюються відрахування профспілкових внесків починаючи з починаючи з 1985 року і доказів того, що він заперечував проти цього він не надав.

Наявність кримінальної справи за заявою позивача, за фактом підроблення профспілкового квитка за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України не спростовують висновків суду першої інстанції, що позивач був членом профспілки Профспілки робітників машинобудування і приладобудування України, мав профспілковий квиток та щорічно сплачував профспілкові внески.

Помилковим є посилання позивача на приписи ст.249 КЗпП України, відповідно до якої за наявності письмових заяв працівників, які є членами професійної спілки, власник або уповноважений ним орган щомісяця безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок професійної спілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в строки, визначені цим договором чи угодою.

Так, позивач посилається на ст.249 КЗпП України в редакції Закону 32343-ІІІ від 05.04.2001, тоді як в позовній заяві він просить стягнути на його користь стягнуті з нього профвнески за період з 09.09.1996 по 13.03.2000, коли вказана стаття не містила приписів, що утримання з заробітної плати членів профспілки здійснюється за наявності письмової заяви працівника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22.04.2019.

Головуючий суддя С.І. Мурашко

Судді А.М. Головань

С. М. Єгорова