Справа № 137/343/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу За позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 17.03.2018 р. помер батько позивача ОСОБА_4.
Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, яке належало спадкодавцю на час відкриття спадщини. До кола спадкового майна відноситься житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Першотравнева, 2а, с. Літинка Літинського району Вінницької області.
Позивач звернувся до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, однак їй було відмовлено у цьому, оскільки на спадковий житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи і рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права на спадщину. В зв'язку з викладеним просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без присутності сільської ради. Позов визнають.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити з огляду на наступне.
Так, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 4) судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 17.03.2018 р. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 8) встановлено, що батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений ОСОБА_4. Свідоцтвом про одруження (а.с. 9) пояснюється зміна прізвища позивача із «Вальчук» на «Щебивок». При дослідженні технічного паспорту на будинок по вул. Першотравнева, 2а, с. Літинка Літинського району Вінницької області, судом не виявлено відмітки про наявність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області за № 68 від 25.01.2019 р. (а.с.13) земельна ділянка біля житлового будинку, який знаходиться в с. Літинка по вул. Першого Травня, 2, Літинського району Вінницької області рахувалась за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 17.03.2018 р. Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради за № 63 від 24.01.2018 р. (а.с. 15), ОСОБА_2, являється користувачем земельної ділянки в розмірі 0, 3338 га, яка знаходиться в с. Літинка по вул. Першого травня, 2, Літинського району Вінницької області. Відповідно до довідки ОСОБА_5 державної нотаріальної контори за № 1781/02-14 від 19.10.2018 р. (а.с. 16) встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_4, який помер 17.03.2018 р. ОСОБА_5 державної нотаріальної контори за № 382/02-14 від 12.03.2019 р. (а.с. 17) встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 17.03.2018 р. ОСОБА_4 по причині відсутності правовстановлюючих документів.
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (ОСОБА_5 Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (ОСОБА_5 Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 17.03.2018 року в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_2 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, які розташовані за адресою вул. Першотравнева 2 а, с. Літинка Літинського району Вінницької області, оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини.
На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -
Позов задовольнити.
Визнати право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 70,9 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м. літера «А», веранди літера «а», ганок, сарай літера «Б», сарай літера «б», навіс літера «В», погріб «п/В», навіс «в», убиральня «Г», хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа №4, огорожа № 5, які розташовані за адресою вул. Першотравнева, 2 а, с. Літинка Літинського району Вінницької області після смерті ОСОБА_4, який помер 17.03.2018 р.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.