ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/437/18

Головуючий у першій інстанції - Шаповал З. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/473/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

треті особи: Служба у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, орган опіки та піклування Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою скарги ОСОБА_2 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року (ухвалене о 10:22, повний текст рішення складено 23 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просив:

1. зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди участі ОСОБА_2, як батька, у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкуванні з нею;

2. визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- необмежене спілкування з дочкою по телефону, скайпу та за допомогою інших технічних засобів зв'язку;

- побачення за місцем проживання батька з 01 по 14 число місяця один раз у два місяці кожного року без участі матері згідно з графіком: 01.10 - 14.10, 01.12 - 14.12, 01.02 - 14.02, 01.04 - 14.04, 01.06.-14.06, 01.08.-14.08;

- спільний щорічний відпочинок двічі за літній період часу протягом 20 днів кожний у періоди з 01 по 20 червня та з 27 липня по 15 серпня, з можливістю перебування за місцем проживання батька без участі матері;

- спільний відпочинок за місцем проживання батька у зимній період часу з 03 січня по 15 січня кожного року без участі матері;

- побачення за місцем фактичного проживання доньки 27 серпня кожного року у її день народження.

Позов обґрунтовував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Сторони проживають окремо, дочка проживає з матір'ю - відповідачкою у справі.

З грудня 2017 року відповідачка перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною, рішення органу опіки та піклування про встановлення батьку днів побачень з донькою ігнорує, бачитись та спілкуватись з донькою не дозволяє та чинить цьому перешкоди.

Позивач проживає у м. Харкові разом з батьками у комфортабельній трикімнатній квартирі, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, стосунки між донькою та батьками позивача добрі. Позивач спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, до дочки ставиться добре, бажає, щоб вона зростала в атмосфері любові. Вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки та регулярне спілкування між ними забезпечить виконання його батьківських прав, буде відповідати інтересам дитини, не порушує права та інтереси матері для виконання материнських обов'язків та можливості приймати участь у вихованні дитини.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні й у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця та у день її народження з 10:00 до 16:00 години без участі матері - ОСОБА_3, за місцем проживання дитини або у місцях загального дозвілля, за умови задовільного стану здоров`я дитини, з урахуванням погодних умов, з повідомленням матері дитини про місце її перебування, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку та враховуючи думку дитини, якщо на момент зустрічі вона може висловити таку думку.

Дозволено ОСОБА_2, щорічний зимовий та літній спільний відпочинок з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з виїздом до місць відпочинку в межах України, в тому числі за місцем проживання батька, з попереднім узгодженням з матір'ю дитини дати та проміжку часу відпочинку, який не повинен бути меншим 14 днів, за виключенням зими 2019 року, за умови задовільного стану здоров`я дитини на момент виїзду до батьків та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку.

Встановлено право ОСОБА_2 щодо спілкування з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, засобами телефонного та іншого дистанційного засобу зв'язку, щоденно в період часу з 18 години до 21 години та не більше 30 хвилин на день, а також враховуючи думку дитини, якщо на момент спілкування вона може висловити таку думку, необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного та іншого дистанційного засобу зв'язку.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити шляхом зміни резолютивної частини рішення наступним чином:

- абзац третій викласти у такій редакції: «Визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 10 години ранку суботи до 18 години вечора неділі та у її день народження без участі матері за місцем проживання дитини або у місцях загального дозвілля, за умови задовільного стану здоров`я дитини, з урахуванням погодних умов, з повідомленням матері дитини про місце її перебування, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку та враховуючи думку дитини, якщо на момент зустрічі вона може висловити таку думку»;

- абзац четвертий викласти у наступній редакції: «Дозволити ОСОБА_2 щорічний зимовий спільний відпочинок у період з 03 по 15 січня кожного року та літній спільний відпочинок з 01 по 22 червня кожного року та з 27 липня по 17 серпня кожного року з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з виїздом до місць відпочинку в межах України, в тому числі за місцем проживання батька, за умови задовільного стану здоров`я дитини на момент виїзду та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення в частині встановлення систематичних зустрічей дитини з батьком першої та третьої суботи місяця з 10 до 16 години та встановлення щорічного спільного відпочинку двічі на рік не менше 14 днів з попереднім узгодженням дат та проміжку відпочинку з матір'ю є необґрунтованим.

Заявник вважає, що таким рішенням право батька на спілкування з дитиною обмежене перш за все згодою матері, та не може вважатися співмірним з правом матері на перебування з дитиною.

Заявник зазначає, що позовні вимоги про спільний відпочинок двічі за літній період протягом трьох тижнів з 01.06 по 22.06, з 27.07 по 17.08 кожного року та про спільний відпочинок у зимній період за місцем проживання батька з 03.01 по 15.01 кожного року, судом необґрунтовано задоволені частково, не вказано чому саме відпочинок з батьком повинен бути саме двічі на рік, а не тричі, як просить позивач.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на наступне. В судових засіданнях першої інстанції відповідачка та її представник неодноразово наголошували, що вона не чинила перешкод у спілкуванні позивача з дитиною. Навпаки, позивач на ґрунті особистих неприязних стосунків постійно намагався помститися за своє самолюбство: приїздив до відповідачки на квартиру без попередження у нічний час, влаштовував сварки, стукав у двері, намагався їх вибити, вимикав світло, намагався самовільно викрасти дитину і вивезти до м. Харкова. Коли відповідачка впускала його до квартири, він замість того, щоб спілкувати з дитиною, влаштовував «розбірки» з нею, сварився, ображав, постійно намагався залишитися ночувати. З метою зібрання необхідних доказів позивач навмисно провокував конфлікт, потім викликав працівників поліції, які мали зафіксувати факт перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною.

Розпорядженням комісії Бахмацької РДА було встановлено дні побачень з дитиною кожну суботу та неділю місяця та зобов'язано ОСОБА_5 усі дні побачень винаймати житло, яке повинна обстежити служба у справах дітей та скласти акт обстеження. Однак позивач проігнорував вимогу винаймати житло.

Крім того, в судовому засіданні зафіксовано, і позивач з цим погодився, що починаючи з листопада 2018 року відповідачка сприяла йому бачитися з дитиною: приїздити до неї коли він бажав, він навіть залишався ночувати в її квартирі на вихідні (коли дитина хворіла). На новорічні свята 27-28 грудня 2018 року (які відбувалися в дитячому садочку) він також не лише бачився з дитиною, а і проживав у квартирі відповідачки, хоча для неї це і не припустимо, але заради дитини та щоб якось порозумітися остання йшла на поступки на відміну від позивача.

Після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі, за два місяці позивач приїхав до дитини лише один раз, 06 березня на свято в дитячий садок. Під час телефонних дзвінків позивач продовжує сваритися, ображати та погрожувати відібранням дитини.

Відповідачка вказує, що чіткий графік періодів відпочинку насамперед є недоцільним для дитини та вважає, що потрібно враховувати стан здоров'я та вік дитини, те, що вона несамостійна, потребує постійної уваги та жодного разу не залишалась без матері. Дитина росте, у неї змінюється життєвий ритм, дорослішає, переоцінює своє відношення до навколишнього, в подальшому вона буде ходити до школи та різних гуртків, тому залишається незрозумілим яким чином буде діяти чіткий графік періодів відпочинку. Наголошує, що рішення суду в цін частині є найбільш прийнятним насамперед для дитини і також для батька, адже передусім у нього повинні переважати інтереси дитини, а не його власні амбіції.

Відповідачка не заперечує проти спілкування батька з дитиною, та вважає, що трирічна дитина, яка звикла бачити свого батька лише по вихідним ( впродовж майже 2 років), сприймає це цілком прийнятним, очікує на вихідних погуляти зі своїм татусем, спілкування з ним.

Відповідачка просить звернути увагу суду, що в своїх вимогах позивач просив, щоб дні народження дитини були спільним святом за його участю, а відповідачкою наголошувалось, що дні народження дитини відбуваються за участю матері та батька, позивач приїздить на дні народження до дитини, однак в рішенні суду помилково разом з систематичними зустрічами батька з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця без участі матері за місцем проживання дитини визначені години і у день її народження.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Надолі Є.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_3 та її представника - адвоката Савости І.М., які наполягали на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у день її народження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з його донькою зашкодить останній та/або буде суперечити її інтересам та перешкоджатиме нормальному розвитку. При визначенні способу участі позивача у вихованні дитини, суд врахував вік та стан здоров`я дитини, поведінку батьків, а саме те, що відповідачка навіть при наявності розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області порушувала назване розпорядження (а.с.49 т.1), а батько приймає всі заходи до участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, що підтверджено зібраними у справі доказами, показаннями сторін, а також значну віддаленість між населеними пунктами, де проживають батьки дитини.

Судом визначено способи спілкування батька з урахуванням висновків Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та органу опіки та піклування Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Також, суд наголосив, що Законом не обмежено можливість визначення батьками зручних для них додаткових днів та годин спілкування позивача з донькою, незважаючи на наявність даного рішення суду, в тому числі, за згодою сторін, змінювати встановлені даним рішенням суду дні зустрічі. Сторони не позбавлені можливості вирішити питання про зміну встановлених систематичних зустрічей батька з дитиною та проміжку часу відпочинку в зимній та літній період у разі зміни обставин зазначених у ст.159 СК України.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною, дозволу щорічного зимового та літнього спільного відпочинку з дитиною та встановлення права батька щодо спілкування з дитиною засобами зв'язку, оскільки такі висновки ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства. Однак погодитись з висновком районного суду в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у день її народження, апеляційний суд не може через порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Судом у справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014 по 15.06.2018, від якого мають спільну дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 8, 9, 48, 112). Після розірвання шлюбу за рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2018, ОСОБА_3 присвоєно дошлюбне прізвище «ОСОБА_3» (т. 1 а.с. 112).

Відповідачка ОСОБА_3 з 01.08.2015 по 27.06.2018 проходила спеціалізацію (інтернатуру) за фахом «Акушерство та гінекологія» з очною підготовкою на кафедрі акушерства, гінекології та дитячої гінекології Харківського національного медичного університету (т. 1 а.с. 50, 97, 100). З 03.08.2015 ОСОБА_3 працювала лікарем інтерном зі спеціальності «акушерство та гінекологія» пологово-гінекологічного відділення Бахмацької ЦРЛ та проживала у м. Бахмач Чернігівської області разом з дочкою ОСОБА_4, де остання відвідувала Бахмацький ДНЗ (ясла-садок) № 4 «Теремок» групу № 8 «Пізнайко» (т. 1 а.с. 19, 94-96, 98-99, 101-105, 127).

ОСОБА_3 на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті не перебуває, при амбулаторному обстеженні ознак психічного захворювання не виявлено (т. 1 а.с. 111).

З 09.10.2018 і по теперішній час ОСОБА_3 працює у Корюківській ЦРЛ Корюківської районної ради Чернігівської області та проживає у м. Корюківка разом з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відвідує Корюківський ДНЗ № 1 «Дельфін» (т. 1 а.с. 213-214).

ОСОБА_2 навчається в клінічній ординатурі з відривом від виробництва з фаху «Хірургія» на кафедрі хірургії № 2 Харківського національного медичного університету, за місцем навчання має позитивні характеристики (т. 1 а.с. 10, 13-15, 128).

Психічних протипоказань та наркологічних захворювань не має (т. 1 а.с. 22-23).

Проживає у м. Харкові разом з батьками у 3-кімнатній квартирі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 20). Згідно актів обстеження умов проживання від 06.02.2018 та 24.09.2018, складеного головним спеціалістом ССД по Московському р-ну Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вказана квартира має задовільні умови проживання, для виховання та розвитку дитини є окрема кімната зі всіма зручностями (т. 1 а.с. 26, 182, 203).

Судовим наказом Щорського районного суду Чернігівської області від 30.03.2018 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 88, 113).

За зверненням ОСОБА_2 розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 67 від 20.02.2018 встановлено дні побачення батька з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у суботу та неділю кожного тижня місяця. Рекомендовано ОСОБА_2 в дні побачення з донькою винаймати житло у м. Бахмач, яке повинне обстежити служба у справах дітей райдержадміністрації та скласти акт обстеження умов проживання (т. 1 а.с. 16-18, 21, 24-25, 106-107).

З приводу суперечок щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини сторони неодноразово зверталися до правоохоронних органів та компетентних органів держави (т. 1 а.с. 28-29, 91-93, 125-126, 184)

Зокрема, згідно висновків Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області від 10.02.2018, 26.03.2018, 29.04.2018 за результатами розгляду повідомлень ОСОБА_3 з ОСОБА_5 було проведено бесіду профілактичного характеру про недопущення вчинення протиправних дій відносно відповідачки, а за результатами розгляду повідомлень ОСОБА_2, останньому для вирішення спірних питань рекомендовано звернутися до Бахмацького районного суду в приватному порядку (т. 1 а.с 28, 29, 92).

Виданою ОСОБА_2 довідкою служби у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 02-02/131 від 12.04.2018 підтверджено факт порушення відповідачкою розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 67 від 20.02.2018, яким встановлено дні побачень батька ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 49).

Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4, наданої Бахмацьким ДНЗ (ясла-садок) № 4 «Теремок» за № 49 від 01.10.2018 (т. 1 а.с. 206), психофізичний розвиток дитини відповідає віковій нормі. Дитина має всі необхідні навички самообслуговування. Переважає стійкий позитивний емоційний фон настрою. Дитина товариська, доброзичлива, контактна, може здійснювати стійку ігрову взаємодію з більшістю дітей в групі. Рівень розвитку основних психічних процесів - сприйняття, пам'яті, уваги, мислення, уяви відповідає віковим нормативним показникам. За результатами проведення діагностичної бесіди: у дитини дуже гарні відносини із батьком, вона його любить, сумує за ним. Батько по можливості достатньо приділяє увагу дитині. Вихованка з нетерпінням чекає зустрічі з батьком. При спілкуванні з ОСОБА_2 ОСОБА_4 проявляє радість, піднесений настрій, ділиться своїми позитивними емоціями про друзів, вихователів, про свої досягнення в садочку. За відсутності батька, згадує про нього, називаючи його «мой папочка».

З висновку щодо доцільності тривалого перебування малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька ОСОБА_2 від 13.11.2018 № 709 вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за можливе тривале перебування малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька, ОСОБА_2, враховуючи, що батьком створені всі належні умови для проживання дитини (т. 2 а.с. 16-18, 27-29).

Згідно висновку Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області про способи участі у вихованні малолітньої дитини № 01-16/2107 від 08.11.2018 (т. 2 а.с. 19-21) комісією з питань захисту прав дитини при Корюківській районній державній адміністрації 24 жовтня 2018 року було проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 в АДРЕСА_2. Умови проживання сім'ї відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Обстеження показало, що для дитини створені належні умови для проживання і повноцінного розвитку, є місце для ігор та відпочинку. Дитина має достатню кількість пізнавальної літератури, різних іграшок, достатньо забезпечена одягом, взуттям, предметами першої необхідності. Дитина забезпечена збалансованим калорійним харчуванням. Малолітня дитина проживає з матір'ю ОСОБА_3, відвідує ДНЗ № 4 «Веселка». Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області як орган опіки та піклування вважає за можливе визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у виховання малолітньої дитини ОСОБА_4:

- у зв'язку з тим, що протягом деякого часу батько дитини ОСОБА_2, житель АДРЕСА_1, не спілкувався з дитиною, було б доцільно розпочати спілкування батька з дитиною за допомогою технічних засобів (по телефону, скайпу) для налагодження контакту з дитиною;

- при налагодженні контакту батька дитини ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволити спілкування 1 раз на два тижні у вихідні дні (субота та неділя) за місцем проживання дитини, забираючи доньку з дому о 10 годині та повертаючи її матері о 19 годині, за попередньою домовленістю у телефонному режимі з матір'ю дитини та за спільною згодою сторін. При цьому, зобов'язати батька винаймати житло в місті проживання дитини. Спілкування має відбуватися з дотриманням режиму дня та харчування дитини;

- дозволити побачення батька з дитиною за місцем проживання дитини 27 серпня кожного року в її день народження;

- надати дозвіл на спільний відпочинок батька з дитиною в літній період протягом одного тижня та у зимовий період протягом одного тижня (або на час відпустки батька) з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька без участі матері, за попередньою домовленістю у телефонному режимі з матір'ю дитини та за спільною згодою сторін. Спілкування має відбуватися з дотриманням режиму дня та харчування дитини. Під час перебування дитини за місцем проживання батька дозволити матері дитини ОСОБА_3 спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів (по телефону, скайпу).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 5 СК України встановлено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частинами 6-10 ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ч. 1 ст. 151, ст. 153 СК України)

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Згідно з ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Аналогічні положення містить ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», за якою батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов'язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини).

Статтею 27 Конвенції про права дитини, передбачено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03.08.2006, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.

Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган, серед іншого, визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності (п. а ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, правильно встановивши обставини справи, поведінку батьків, між якими немає порозуміння, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дитини, суд першої інстанції, врахувавши прагнення та бажання позивача спілкуватися з дитиною, висновок Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області як органу опіки та піклування про способи участі у вихованні малолітньої дитини № 01-16/2107 від 08.11.2018 та вимоги ст. 157-159 СК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цих вимог, зобов'язання відповідачки усунути позивачу перешкоди у спілкуванні і вихованні доньки та про визначення способів участі батька у вихованні і спілкуванні з донькою шляхом встановлення систематичних зустрічей, спільного відпочинку та права спілкування засобами телефонного та іншого дистанційного зв'язку.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду по суті вирішення спору. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, вимогам чинного законодавства та нормам міжнародного права, позитивно впливатиме на психологічний стан і розвиток дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Час, місце і періодичність побачень суд визначив з урахуванням віку дитини, психічного та фізичного стану і стану здоров'я малолітньої дитини, а також впливу на розвиток дитини та тривалості часу відсутності спілкування батька з дитиною. Встановлений графік спілкування батька з дитиною є прийнятним, та має за мету налагодження взаємовідносин між батьками дитини щодо питань виховання дитини.

Однак, визначивши способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною у день її народження з 10:00 до 16:00 години без участі матері - ОСОБА_3, районний суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись, чим порушив приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, що є підставою для зміни судового рішення.

Вимоги щодо побачень у день народження доньки були викладені окремим абзацом. Позивач просив визначити побачення за місцем фактичного проживання доньки 27 серпня кожного року у її день народження.

Зважаючи на те, що за усталеними сімейними звичаями та традиціями день народження дитини є родинним святом, яке святкується в колі рідних людей, тому участь обох батьків у святкуванні дня народження дитини є логічним та відповідатиме інтересам самої дитини та обох батьків.

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою у день її народження, шляхом виключення із абзацу третього резолютивної частини рішення після слів «третьої суботи місяця» слів «та у день її народження» та доповнення резолютивної частини рішення абзацом четвертим наступного змісту: «дозволити ОСОБА_2 побачення з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання дитини 27 серпня кожного року в її день народження».

02.04.2019 представником відповідачки ОСОБА_3 - адвокатом Савостою І.М. подано клопотання про стягнення судових витрат, у якому остання просить:

- вирішити питання розподілу судових витрат, понесених відповідачкою у зв'язку з розглядом справи в першій інстанції (позов задоволено частково) у розмірі 50% у випадку скасування або зміни судового рішення;

- вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Зазначено, що всього відповідачкою витрачено 3 358,07 грн, із яких:

- витрати на професійну правничу допомогу - 700 грн (в суді першої інстанції) та 2 100 грн(в апеляційній інстанції);

- витрати пов'язані з переїздом до апеляційного суду - 260 грн;

- компенсація за втрачений денний заробіток - 298,07 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу - п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_3 надавалась адвокатом Савостою І.М. на підставі ордеру про надання правової допомоги та відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги № 03/18 від 03.09.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, вимоги щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції, не підлягають задоволенню, оскільки таке клопотання та відповідні докази мали бути подані у строки встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України до суду першої інстанції, який і мав здійснити розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стягнення на користь сторони транспортних витрат, пов'язаних із їх явкою чи явкою його представника до суду не передбачено положеннями ст. 138 ЦПК України, а отже відсутні правові підстави для відшкодування відповідачці витрат, пов'язаних з її явкою до суду.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру від 21.03.2019 № 20/19 та від 02.04.2019 № 22/19, ОСОБА_3 було сплачено адвокату Савості І.М. гонорар у загальній сумі 2 800 грн (т. 2 а.с. 139, 153). Відповідно до актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 21.03.2019 № 4 та від 02.04.2019 № 5 адвокатом виконано: правнича допомога у зв'язку з розглядом справи в апеляційній інстанції (заява про направлення на електронну адресу апеляційної скарги ОСОБА_2, ознайомлення з апеляційною скаргою) - 18.03.2019, 0,5 год., 350 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15.01.2019 - 18.03.2019, 2,5 год., 1 750 грн; правнича допомога у зв'язку з розглядом справи в апеляційній інстанції: участь у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги - 02.04.2019, 1 год., 700 грн (т. 2 а.с. 140, 154).

Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, складність даної справи, беручи до уваги, що на утриманні відповідачки знаходиться малолітня дитина, колегія суддів вважає за доцільне зменшити суму заявлених до відшкодування витрат адвоката Савости І.М. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 600 грн у відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року - змінити.

Виключити із абзацу третього резолютивної частини рішення після слів «третьої суботи місяця» слова «та у день її народження».

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом четвертим наступного змісту:

Дозволити ОСОБА_2 побачення з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання дитини 27 серпня кожного року в її день народження.

Абзаци четвертий - тринадцятий резолютивної частини рішення вважати, відповідно, абзацами п'ятим - чотирнадцятим.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) 600 (шістсот) грн у відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 квітня 2019 року.

Головуючий Судді: