Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Бондарець Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею автомобіля марки «Suzuki Swift», державний номерний знак СА 4882 AT. 20 грудня 2012 року, та уповноважила довіреністю ОСОБА_4, яка є третьою особою по справі, користуватися та розпоряджатися на власний розсуд зазначеним автомобілем. 30 листопада 2014 року, близько 16 год. 30 хв., відповідач, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався на ділянці дороги с. Вергуни, Черкаського району, Черкаської області - м. Черкаси, в напрямку с. Вергуни. У зустрічному напрямку до м. Черкаси на автомобілі «Suzuki Swift», державний номерний знак НОМЕР_2, рухалась третя особа, яка зупинила свій автомобіль по центру дороги у напрямку від с. Вергуни, у звязку з поганим станом дорожнього полотна, що змусило відповідача виїхати на праве узбіччя і, обурившись діями третьої особи, відповідач розвернув свій автомобіль та обігнав автомобіль, яким керувала остання, після чого зупинив його, щоб зробити їй зауваження про дотримання правил дорожнього руху. Відповідач підійшов до автомобіля, який стояв на узбіччі дороги та за кермом якого перебувала третя особа і зробив їй зауваження та, отримавши відповідь, яка його не задовольнила, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, викликаних віктимною поведінкою потерпілої, спричинив потерпілій тілесні ушкодження. Після цього відповідач правою рукою пошкодив належний їй автомобіль, а саме відбив бокове дзеркало та пошкодив ліві передні дверцята автомобіля. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року справа № 707/3383/14-к відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року вирок Черкаського районного суду Черкаської області стосовно відповідача помякшено зі штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Оскільки у добровільному порядку відповідач не відшкодував їй шкоду, завдану своїми неправомірними діями, вона була змушена звернутися на станцію технічного обслуговування автомобілів з метою ремонту пошкодженого авто. Так, згідно акту виконаних робіт № 128 від 26 грудня 2014 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 7090 грн., а тому просить стягнути з відповідача на свою користь завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 7090 грн.

Від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій він зазначив, що відповідно до позовної заяви позивачка безпосередньо звернулася на станцію технічного обслуговування автомобілів з метою проведення ремонту пошкодженого авто, що підтверджується актом виконаних робіт № 128 від 26 грудня 2014 року, тобто станом на 26 грудня 2014 року позивачці було відомо про порушення її прав, у звязку з чим, на його думку, початком перебігу строків позовної давності є день, наступний після 26 грудня 2014 року, а саме 27 грудня 2014 року. Враховуючи те, що з 27 грудня 2014 року до 04 жовтня 2018 року - дати складення позовної заяви минуло більше трьох років просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання позивачка не зявилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У попередньому судовому засіданні пояснила, що у 2012 році передала свій автомобіль третій особі на підставі генеральної довіреності. Яким чином третя особа ним розпоряджалася та користувалася її не цікавило. Вони не спілкувалися, ніяких контактних даних третьої особи у неї не було. Приблизно у березні 2018 року вона зустріла третю особу у торговельному центрі «Любава» в м. Черкаси і остання розповіла їй про подію, яка сталася. Вона вирішила їй допомогти, у звязку з чим вони разом звернулися до юриста, щоб скласти позовну заяву і звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 7090 грн., що відповідає вартості ремонту пошкодженого автомобіля.

Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, у звязку зі спливом строків позовної давності.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. У попередньому судовому засіданні пояснила, що користувалася автомобілем на підставі генерального доручення. Власником автомобіля не була. Про подію не повідомляла позивачку, оскільки вони взагалі не спілкувалися, ніяких контактних даних позивачки у неї не було. Відновлювальний ремонт вона проводила за рахунок власних коштів. Позовні вимоги підтримала.

Представник третьої особи у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що у межах кримінального провадження по обвинуваченню відповідача за ч. 1 ст. 125 КК України цивільний позов з боку третьої особи не заявлявся.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію т/з САС 081555 від 10 вересня 2008 року позивачка є власницею автомобіля марки «Suzuki Swift», державний номерний знак СА 4882 AT.

Як вбачається з довіреності від 20 грудня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 2622, позивачка уповноважила ОСОБА_5 та/або третю особу представляти її інтереси в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях при вирішенні питань, повязаних з експлуатацією та розпорядженням належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САС 081555, виданого Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 10 вересня 2008 року, автомобілем марки Suzuki Swift 1.5, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № ТSMMZC21S00414284, тип ТЗ: легковий комбі В, колір: червоний, державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований Черкаським ВРЕР при УДАІ ГУМВС України в Черкаській області 10 вересня 2008 року. Для цього останнім були надані різні права, серед яких є право вести справи в суді, (у тому числі апеляційної та касаційної інстанцій) з усіх питань, що можуть виникнути при виконанні цієї довіреності, користуючись усіма правами, що їх закон надає позивачеві, відповідачеві, третій особі та потерпілому, у тому числі з правом подачі позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду. Довіреність видана терміном на пять років і була чинною до 20 грудня 2017 року.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року, яким було засуджено відповідача за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за те, що він 30 листопада 2014 року, близько 16 год. 30 хв., відповідач, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався на ділянці дороги с. Вергуни, Черкаського району, Черкаської області - м. Черкаси, в напрямку с. Вергуни. У зустрічному напрямку до м. Черкаси на автомобілі «Suzuki Swift», державний номерний знак НОМЕР_2, рухалась третя особа, яка припаркувала свій автомобіль по центру дороги у напрямку від с. Вергуни, у звязку з поганим станом дорожнього полотна, що змусило відповідача виїхати на праве узбіччя і, обурившись діями третьої особи, відповідач розвернув свій автомобіль та обігнав автомобіль, яким керувала остання, після чого зупинив його, щоб зробити їй зауваження про дотримання правил дорожнього руху. Відповідач підійшов до автомобіля «Suzuki Swift», державний номерний знак НОМЕР_2, який стояв на узбіччі дороги та за кермом якого перебувала третя особа і зробив їй зауваження та, отримавши відповідь, яка його не задовольнила, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, викликаних віктимною поведінкою потерпілої, спричинив потерпілій тілесні ушкодження, а саме: умисно наніс один удар кулаком правої руки в потиличну частину голови зліва та шарпав її за комір куртки, від чого вона ударилась потилицею об сидіння автомобіля, а потім різко відпустив, в результаті чого остання вдарилася грудною кліткою об руль автомобіля. В результаті вказаних дій відповідача, третя особа отримала тілесні ушкодження у вигляді - травматичного набряку мяких тканин грудної клітки в ділянці груднини з болевим синдромом, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2565 від 12 грудня 2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та могли виникнути за обставин вказаних у протоколі слідчого експерименту за її участю. Після цього відповідач рухом правої руки пошкодив автомобіль «Suzuki Swift», державний номерний знак НОМЕР_2, а саме відбив бокове дзеркало та пошкодив ліві передні дверці автомобіля.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року було змінено в частині призначеного покарання відповідачу, яке помякшено зі штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (рішення по справі № 132/2083/16-ц від 28 березня 2018 року), день проголошення вироку не можна вважати днем виявлення шкоди від злочину, якщо факт її нанесення був відомий власнику раніше.

Відповідно до акту виконаних робіт № 128 від 26 грудня 2014 року відносно автомобіля «Suzuki Swift», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є позивачка, було проведено відновлювальний ремонт на суму 7090 грн. Автомобіль прийняла третя особа згідно генерального доручення № 2622 від 20 грудня 2012 року.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2357 третьою особою 26 грудня 2014 року на підставі указаного акту виконаних робіт було сплачено 7090 грн.

Тобто з 26 грудня 2014 року третя особа, після того, як дізналася про розмір матеріальної шкоди, мала змогу звернутися до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди з відповідача, діючи на підставі довіреності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Верховного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14 зазначається, що формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог, законом встановлена спеціальна позовна давність.

До відносин про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, оскільки жодним законом не встановлено спеціальної позовної давності щодо цих відносин.

Третя особа отримала акт виконаних робіт з відновлювального ремонту автомобіля 26 грудня 2014 року, тобто станом на 26 грудня 2014 року третій особі стало відомо про розмір завданої шкоди, у звязку з чим початком перебігу строків позовної давності є день, наступний після 26 грудня 2014 року, а саме 27 грудня 2014 року.

Позивачка, як власник автомобіля, з приводу якого нею була оформлена довіреність на третю особу, повинна була потурбуватися про збереження контактних даних останньої, а також повинна була періодично цікавитися станом свого автомобіля.

Як зазначив Верховний суд України у рішенні від 03 лютого 2016 року у справі № 6- 75цс15 можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Таким чином, з моменту проведення відновлювального ремонту автомобіля - 26 грудня 2014 року третій особі, яка діяла за довіреністю від імені позивачки, стало відомо про розмір матеріальної шкоди, завданої майну позивачки, яким третя особа розпоряджалася та користувалася, тобто про порушення права та їй було достеменно відомо про особу, яка його порушила. З часу проведення ремонту третя особа мала змогу на підставі довіреності звернутися з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, однак цього не зробила.

У свою чергу, позивачка протягом тривалого часу з моменту настання події мала змогу дізнатися про стан автомобіля, власницею якого вона є, однак вона з часу оформлення довіреності відносно третьої особи на даний автомобіль не турбувалася про стан справ відносно нього, що не заперечувалося нею у судовому засіданні, а про подію дізналася лише при випадковій зустрічі з третьою особою, у звязку з чим до суду з даним позовом позивачка звернулася лише 05 жовтня 2018 року.

Відповідно до приписів ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що з 27 грудня 2014 року (початок перебігу строків позовної давності) до 05 жовтня 2018 року (дата звернення до суду з позовом) минуло понад три роки, що перебільшує загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, тобто сплив строк, у межах якого позивачка могла звернутися до суду з вимогою про захист їх цивільного права або інтересу, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, у зв'язку із закінченням строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі ст. 267 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 263, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області безпосередньо, або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи через Черкаський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя: Л. Б. Соколишина