Справа № 182/9004/18
Провадження № 2/0182/691/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

Її дошлюбне прізвище «Оліфіренко». 07.08.1999 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії I- КИ № 072387, виданого 07.08.1999 року, та змінила прізвище на «Шепель». Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2001 року, виданого, згідно з розпорядженням (наказом) від 16.03.2011 року за № 6814-6, їй, її рідному дідові ОСОБА_3 та її рідній бабусі ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності, порівно, по 1/3 частині, належить квартира АДРЕСА_1. 23.05.2004 року її рідний дід ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 561772, дата видачі 24.05.2004 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина зазначеної вище квартири. За життя ОСОБА_3 заповіту не залишав, спадщину у вигляді 1/3 частини спірної квартири вона прийняла фактично, єдина спадкоємиця першої черги за законом - її бабуся та дружина померлого ОСОБА_4, оскільки вона весь час проживала та була зареєстрована разом зі своїм померлим чоловіком ОСОБА_3 за однією адресою. За своє життя ОСОБА_4 спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3, не переоформлювала на своє імя у встановленому законом порядку та не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 16.07.2017 року її бабуся ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 758126, дата видачі 17.07.2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 2/3 частина зазначеної вище квартири - (1/3 квартири, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2001 року та 1/3 частини, які померла фактично успадкувала як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, але не оформила належним чином за своє життя). За життя ОСОБА_4 заповіту також не залишила, вона є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, інших спадкоємців немає. На її звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності після смерті ОСОБА_5 вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року за № 296/02-31 з причини, що не доведено родинні відносини зі спадкодавцем. Так, в її свідоцтві про народження, складеному російською мовою, її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (копія свідоцтва про народження додається). Їй відомо зі слів бабусі ОСОБА_4, що її мама ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком ОСОБА_6, але за життя вона своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «Оліфіренко» не змінювала і була на своєму прізвищі з народження «Єфімова». Чому в її свідоцтві про народження вона записана під прізвищем батька «Оліфіренко», їй невідомо. Копії свідоцтва про шлюб мами з її чоловіком ОСОБА_6, нажаль, не зберіглося. В свідоцтві про народження її мами ОСОБА_8, складеному на російській мові, її батьками записані: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_9 (копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 додається). ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матірю її мами ОСОБА_8 13 липня 1953 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. У свідоцтві про шлюб, складеному російською мовою, вказано її дошлюбне прізвище «Маркевич» та вказано, що після реєстрації шлюбу їй буде присвоєно прізвище «Єфімова» (копія свідоцтва про шлюб додається). Але за життя її бабуся ОСОБА_4 своє прізвище не змінила на «Єфимову». Підтвердженням цього є вказане прізвище «Маркевич» у її паспорті та вказане у свідоцтві про смерть її прізвище «Маркевич» (копія паспорту ОСОБА_4 та свідоцтва про смерть ОСОБА_4 додаються). Її мати ОСОБА_8 померла 25.11.1980 року, коли їй було всього 4 роки (копія свідоцтва про смерть додається). Після її смерті її піклувальником за рішенням Нікопольської міської ради від 22.12.1980 року була призначена бабуся ОСОБА_4 (копія рішення № 617/5 від 22.12.1980 року та супутні до нього документи додаються). В даному рішенні Нікопольської міської ради зазначено, що ОСОБА_4 бабуся - призначена бути її піклувальником. З самого свого народження та до 11.12.2004 року вона була зареєстрована і проживала разом із своєю бабусею ОСОБА_4, яка була її піклувальником, за адресою: АДРЕСА_2. Таким чином, вона має право на спадкування 2/3 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, але не може реалізувати свої права через викладені вище обставини. Для визнання права на спадщину за законом на вказане майно, змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, дошлюбне прізвище позивачки «Оліфіренко». 07.08.1999 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на «Шепель» (а.с.10). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2001 року, виданого, згідно з розпорядженням (наказом) від 16.03.2011 року за № 6814-6, позивачці по справі, її рідним дідові ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності, порівно, по 1/3 частині, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.16). 23.05.2004 року дід позивачки ОСОБА_3 помер (а.с.15). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина зазначеної вище квартири. За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив. Спадщину у вигляді 1/3 частини спірної квартири прийняла фактично єдина спадкоємиця першої черги за законом ОСОБА_4 бабуся позивачки (а.с.11-12) та дружина померлого (а.с.13), оскільки вона весь час проживала та була зареєстрована разом зі своїм померлим чоловіком ОСОБА_3 за однією адресою (а.с.9). За своє життя ОСОБА_4 спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3, не переоформила на своє імя у встановленому законом порядку та не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 16.07.2017 року ОСОБА_4 померла (а.с.14). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 2/3 частина зазначеної вище квартири - (1/3 квартири, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2001 року та 1/3 частини, які померла фактично успадкувала як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, але не оформила належним чином за своє життя). За життя ОСОБА_4 заповіту також не залишила, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, інших спадкоємців немає. На звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності після смерті ОСОБА_5 позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року за № 296/02-31 з причини, що не доведено родинні відносини зі спадкодавцем (а.с.23). Так, в свідоцтві про народження позивачки, складеному російською мовою, її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.11). Хоча, мати позивачки ОСОБА_7, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з батьком ОСОБА_6, за життя дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «Оліфіренко» не змінювала і була на своєму прізвищі з народження «Єфімова». В свідоцтві про народження мами ОСОБА_8, складеному на російській мові, батьками позивачки записані: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_9 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матірю мами позивачки ОСОБА_8 13 липня 1953 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 (а.с.13). У свідоцтві про шлюб, складеному російською мовою, вказано дошлюбне прізвище позивачки «Маркевич» та вказано, що після реєстрації шлюбу їй буде присвоєно прізвище «Єфімова». Але за життя ОСОБА_4 своє прізвище не змінила на «Єфимову». ОСОБА_8 померла 25.11.1980 року (а.с.12), коли позивачці виповнилося 4 роки. Після смерті матері опікуном позивачки за рішенням Нікопольської міської ради від 22.12.1980 року була призначена ОСОБА_4 (а.с.17-22). З самого свого народження та до 11.12.2004 року позивачка по справі була зареєстрована і проживала разом із своєю бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та померлою 16.07.2017 року ОСОБА_4, визнавши ОСОБА_4 рідною бабусею ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 2/3 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої 16.07.2017 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10