Номер справи 220/618/19
Номер провадження № 2-о/220/134/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Яненко Г.М.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Великоновосілківський районний Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті та факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка є її бабусею. Також в звязку з різним написанням прізвищ померлої ОСОБА_2 та батька заявника ОСОБА_3 у документах про особу, заявник просила встановити також факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а відтак і нею, ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_3) Л.П.

Вимоги заявника мотивовано тим, що 01.12.2018 року у м. Донецьк Донецької області, померла її бабуся ОСОБА_2 та після її смерті заявником було отримане лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 № 506 «Центру первинної медико санітарної допомоги «10» м. Донецьк Донецької області. При зверненні до Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заявнику було відмовлено у реєстрації смерті через невідповідність свідоцтва про смерть та невідповідність написання прізвищ померлої ОСОБА_2 та батька заявника ОСОБА_3 у документах про особу. Неможливість здійснити державну реєстрацію смерті стало підставою для звернення заявника до суду.

Ухвалою від 22.03.2019 року провадження у справі відкрито.

Заявник в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Разом з тим, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій також свою заяву про встановлення факту смерті заявник підтримала повністю.

Представник заінтересованої особи - Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за відсутності його представника та вирішення справи на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1 та долученого до паспорту витягу з демографічного реєстру, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки № 1437-1 від 20.03.2019 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території на територію Великоновосілківського району, в с. Новий Комар, провул. Сєвєрний, буд. 15, Донецької області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, заявник ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з дошлюбного «Коротцова» (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про народження від 25.11.1981 року, ОСОБА_5 народилася 22.11.1981 року та її батьком є ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до витягів з реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_3 народився 14.06.1954 року та його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а 21.10.1951 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (дошлюбне Сандригайло) ОСОБА_8 (а.с. 11-12)

Згідно ж копії паспорту, серія ВЕ 530014 від 21.12.2001 року, виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, «Коротцова» ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Травна, Краснопольського району Могильовської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначена як ОСОБА_2 (а.с.14).

Таким чином, проаналізувавши надані заявником документи, враховуючи збіг зазначених вище прізвищ, адрес, суд вважає доведеним факт родинних відносин між заявником, її батьком ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_2

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відтак заявник є онукою померлої ОСОБА_2 та встановлення факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Згідно довідки про причину смерті № 506, виданої 03.12.2018 року «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 10» м. Донецьк Донецької області, ОСОБА_2 померла 01.12.2018 року у м. Донецьк Донецької області та причиною її смерті є хронічна судино - мозкова недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертензією.

Заявник має намір після смерті бабусі отримати допомогу на поховання, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому, оскільки, згідно листа Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації факту смерті, через те, що предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не надано документ, який підтверджує факт смерті у відповідності з діючим законодавством України, а тому є незаконними та не створюють правових наслідків.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

07 листопада 2014 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надане заявником медичне свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Як зазначалось вище 01.12.2018 року у м. Донецьк Донецької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику після смерті бабусі для отримання допомоги на поховання.

Враховуючи обставини справи, з огляду на усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 315, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті та встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 01.12.2018 року, а саме те, що заявник ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) є онукою померлої ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2).

Встановити факт смерті 01.12.2018 року у м. Донецьк Донецької області Україна, ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, р. Білорусь, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення, в частині реєстрації смерті підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Г.М. Яненко