Справа №: 398/4752/18
провадження №: 2/398/633/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" квітня 2019 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_2

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щоло предмета спору ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь боргу за договором позики від 07 червня 2018 року в розмірі 20000 доларів США, 3121,65 доларів США процентів за користування позикою та 470,14 доларів США за прострочення виконання грошового зобовязання, також просив стягнути судовий збір в сумі 6491,24 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07 червня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підставі якого в той е день позичальник отримав грошові кошти в сумі 530000грн., що станом на дату видачі позики, згідно встановленого Національним банком України курсу гривні до іноземних валют становило еквівалент 20000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач того ж дня власноручно написав розписку, якою підтвердив своє зобовязання повернути отримані кошти протягом одного календарного року, починаючи з 07 липня 2018 року. 07 червня 2018 року дружина відповідача ОСОБА_3 дала письмову гарантію, якою підтвердила факт отримання чоловіком грошових коштів у сумі 20000 доларів США та гарантувала їх своєчасне повернення. Прийняті на себе зобовязання ОСОБА_2 не виконує, оскільки, починаючи з 07 липня 2018 року ним на його користь не повернуто жодної копійки. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогами про виконання прийнятих на себе зобовязань. Так, у період з 11 липня по 07 грудня поточного року він девять разів звертався до позичальника та його дружини з відповідними листами, які адресатами залишені без відповіді та задоволення. У звязку з неодноразовим простроченням боржником сплати чергового платежу він, на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, набув права вимагати від відповідача м повернення на його користь грошових коштів у загальній сумі 20000 доларів США, на підставі ст.1048 ЦК України він вправі вимагати сплати відповідачем процентів за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ за період з 08.06.2018 року по 23.04.2019 року в сумі 3121,65 доларів США та трьох відсотків річних на підставі ст.625 ЦКК України за період з 12.07.2018 року по 23.04.2019 року в розмірі 470,14 доларів США Крім того, ним було сплачено судові витрати по справі в сумі 6491,24 грн. судового збору сплаченого за подачу позовної заяви, та 10000 грн. на професійну правничу допомогу, які він просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених в заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що він дійсно отримав від позивача 20 000 доларів США, позику не повернув повідомлення про повернення позики отримував, але в нього зараз немає можливості віддати борг в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік дійсно отримав позику в розмірі 20 000 доларів США від позивача її рідного брата та вона дійсно власноручно написала лист-гарантію.

Вислухавши вступне слово учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно письмової розписки від 07 червня 2018 року ОСОБА_2 отримав в борг 530000 (пятсот тридцять тисяч) гривень або 20000 (двадцять тисяч) доларів США на момент по курсу НБУ України від ОСОБА_1, строком на рік, з зобовязанням повертати рівними частками по мірі можливості починаючи з 07.07.2018 року.

З листа-гарантії від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 гарантувала своєчасне повернення грошей отриманих ОСОБА_2 в якості боргу в сумі 20000 доларів США від ОСОБА_1, в термін обумовлений в розписці від 07.06.2018 року, яка була написана в її присутності.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з повідомленнями з вимогами про виконання прийнятих на себе зобовязань у період з 11 липня по 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 звертався до позичальника та з відповідними листами, які адресатами залишені без відповіді та задоволення.

За ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині повернення боргу, враховуючи визнання позову відповідачем, наявність в матеріалах справи боргової розписки, наданої позивачем, суд вважає, що позов в частині стягнення суми позики в розмірі 20 000 доларів США є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Підстав вважати договір позики безпроцентним відповідно до приписів ч.2 цієї статті, судом не встановлено, тому позовні вимоги в частині стягнення процентів в сумі 3121,25 доларів США згідно з наданим позивачем розрахунком підлягають задоволенню

За приписами норм ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника, тому в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 470,14 доларів США позов також підлягає задоволенню

Щодо стягнення суми боргу, процентів та трьох відсотків річних в іноземній валюті суд зазначає таке.

ОСОБА_5 Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц зазначила, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов'язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Таким чином, законодавство України не містить заборони укладати цивільні правочини, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобовязаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Отже, суд задовольняє позовні вимоги та стягує грошові кошти безпосередньо у валюті, яка визначена сторонами у зобовязанні, тобто у доларах США, без застосування еквіваленту у гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд звертає увагу, що в силу ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, враховує, що наявність у позивача оригіналів розписок свідчить про неповернення відповідачем боргу, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Отже, суд задовольняє позовні вимоги та стягує грошові кошти безпосередньо у валюті, яка визначена сторонами у зобовязанні, тобто у доларах США, без застосування еквіваленту у гривні.

Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено.

Також відповідно до ст. ст.137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню підтверджені належним чином витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача у розмірі 6491,24

Судовий збір сплаченого за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 352,40грн. сплачений позивачем на підставі ст. 141 ЦПК України, пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що останньому в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено у повному обсязі відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) заборгованість за договорами позики від 07.06.2018 року в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США 00 (нуль) центів, відсотки за користування позикою в сумі 3121 (три тисячі сто двадцять один) доларів США 65 центів, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язанню в сумі 470 (чотириста сімдесят) доларів США 14 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) судовий збір в сумі 6491 грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_4, адреса робочого місця: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Г. Сталінграда, 33/23.

ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8.

ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків 226216607, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6

Повне рішення складено 26.04.2019 року.

Суддя Коліуш Г.В.