Справа № 615/1998/18
Провадження № 2/615/191/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

в с т а н о в и в:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 З 16 січня 1998 року вона є пенсіонером за віком. Єдиним доходом увесь цей період ОСОБА_1 є пенсія, яка становить 1373 грн. Позивач не має чоловіка або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати матеріально. ОСОБА_1 мешкає одна в будинку за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Івана Данилова, 20. Пенсію, яку позивач отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму для проживання, оскільки частину відразу віддає на сплату комунальних послуг (в опалювальний сезон ці витрати складають 1000 грн. щомісячно). Сума яка залишається є меншої ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування, у звязку із чим не може забезпечити себе побутовими предметами. Крім того, позивач хворіє та постійно потребує лікування, на що витрачається чимало коштів. У звязку із тим, що ОСОБА_2 не надає будь-якої матеріальної допомоги, позивач вимушена звертатись до суду із даним позовом.

ОСОБА_1 вимагає стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень з урахуванням індексації кожного місяця.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов прохала його задовольнити та пояснила, що вона є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1397 грн., якої не вистачає на усі потреби. Як зазначила ОСОБА_1 вона постійно хворіє, у звязку із чим їй потрібні кошти на лікування, сплату комунальних послуг та інші першочергові потреби.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та зазначив, що він періодично та по можливості допомагає матеріально матері. Проте, витрати позивача не співмірні з її доходами та значно перевищують доходи його сім'ї на одну особу. За твердженням відповідача, його мати мешкає одна в багатокімнатному домі, площею близько 150 кв.м. В кожній з кімнат по холодильнику, що тягне за собою великі витрати на комунальні послуги. Отже, як вважає відповідач, позивач мала в своєму розпорядженні великі кошти, які позичала стороннім особам, прагнучи отримати дохід від повернення з відсотками, на даний час звикла до витрат та не бажає усвідомити необхідність скорочення видаткової частини свого бюджету. Пропозиції обміняти будинок на інший, меншої площі, позивач відкидає.

12.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не визнає в повному обсязі позовні вимоги. В обґрунтування зазначив, що позивач дійсно є його матірю, але починаючи з 16 грудня 1989 року вони не спілкуються, через неприйняття позивачем його дружини ОСОБА_3. Позивач також не спілкується із онуками. Починаючи з 01.04.2010 року, ОСОБА_2 призначена пенсія за вислугу років, розмір якої за останні 5 місяців 2018 року становить 2766 грн. 15 коп., а починаючи з січня 2019 року складає 3423 грн. 23 коп. Дружина відповідача ОСОБА_3 з липня 2017 року перебувала на обліку в службі зайнятості у звязку із звільненням з роботи з червня 2017 року, а з 30.01.2018 року їй було припинено виплату допомоги по безробіттю і до 03.12.2018 року (коли вона була прийнята на роботу до КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №55 Харківської міської ради) єдиним доходом його сімї була його пенсія. На даний час, доходом дружини є заробітна плата, розмір якої, після сплати податків становить 3361 грн., в а грудні 2900 грн. У звязку зі скрутним матеріальним становищем та необхідністю сплачувати витрати на утримання квартири, ОСОБА_2 вимушений був оформити кредитну лінію в банку з оплатою відсотків за її користування. Субсидію на оплату комунальних послуг, ні відповідач, ні його дружина не отримують. Сукупний дохід сімї відповідача за 2018 рік становить 36093,8 грн., а витрати на комунальні послуги становлять майже половину від доходу, на продукти харчування залишається на двох з дружиною сума 1737,72 грн. (по 868 грн. на кожного), що є майже вдвічі меншою за встановлений законодавством прожитковий мінімум.

11.03.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що у відповідача відсутні обставини для звільнення від обовязку утримувати матір. Квартира, за яку сплачуються комунальні послуги належить дружині відповідача, а тому не можна вважати, що вона має відношення до ОСОБА_2, крім того, сам відповідач мешкає в с. Литвинівка Валківського району Харківської області. ОСОБА_1 перебуває у дуже скрутній ситуації, оскільки стан здоровя не дозволяє самостійно за собою доглядати. Відповідач та онуки взагалі не цікавляться її здоровя, у звязку із чим, вона потребує матеріальної допомоги.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-УР №0544617 від 20.07.1964 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ №425481 від 14.05.1985 року.

Згідно посвідчення №453925, позивач є пенсіонером за віком з 16.01.1997 року.

Позивачем наголошено на тій обставині, що вона потребує додаткових коштів необхідних їй для постійного лікування.

Як вбачається з ч. 1 ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними, що витікає з ч. 1 ст. 206 СК України.

Оскільки позивачем не заявлені вимоги, щодо стягнення додаткових коштів, передбачених статтями 203 та 206 Сімейного кодексу України, суд не приймає до уваги такі пояснення ОСОБА_1, адже вони виходять за межі заявлених нею позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 СК України, при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, суд розглядаючи питання про можливість призначення аліментів на утримання батьків, зобовязаний дослідити обґрунтованість розміру аліментів та матеріальний стан відповідача, співвідношення матеріального стану сторін та їх щомісячного доходу.

ОСОБА_1 вимагає стягувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно із врахуванням індексації.

Вимагаючи стягнення аліментів саме в такій сумі, ОСОБА_1 не зазначила обґрунтування саме такого розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданої позивачем довідки №961/02-38 від 26.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року в сумі 1 373 грн. 00 коп.

В судовому засіданні відповідач та сама ОСОБА_1 зазначила, що вона отримує субсидію в розмірі 2 200 грн.

Зазначена обставина підтверджується наданою відповідачем інформацією про стан субсидії в домогосподарстві за адресою: Харківська область, м. Валки, пров. Данила Іванова, 20, за даними Єдиного державного реєстру отримувачів субсидій Міністерства соціальної політики.

Разом з тим, згідно даної інформації, розмір субсидії, яка призначена позивачу становить 3095 грн. 87 коп.

Отже, сукупний місячний дохід позивача складає 4 468 грн. 87 коп., як сума 1373 грн. та 3 095 грн. 87 коп.

При цьому, судом досліджені надані позивачем квитанції зі сплати комунальних послуг, які ОСОБА_1 здійснила за вересень 2018 року.

Загальна сума витрат на сплату таких послуг склала 2 241 грн. 51 коп., а саме 26,57 грн. витрати на воду, 296,26 грн. електроенергію, 74 грн. телекомунікаційні послуги, 1844,68 грн. газопостачання.

Таким чином, залишок коштів після сплати комунальних послуг, що залишаються у ОСОБА_1 становить 2 227 грн. 36 коп. на одну особу.

Для з'ясування можливості сплачувати аліменти ОСОБА_2, судом досліджені дохід та витрати сімї відповідача.

Так, згідно повідомлення про призначення пенсії, ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 1224,58 грн., а як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 в 2018 році отримує пенсію в розмірі 2766 грн. 15 коп., а в 2019 році - 3423 грн. 00 коп.

Відповідно до довідки Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради №154 від 13.02.2019 року, дружина відповідача - ОСОБА_3 отримала заробітну плату в грудні 2018 року 3723 грн., в січні 2019 року 4173 грн. 00 коп., що є мінімальним розміром заробітної плати, у відповідності до Законів України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

Субсидія за місцем мешкання відповідача не призначена, що підтверджується інформацією Єдиного державного реєстру отримувачів субсидій Міністерства соціальної політики.

Таким чином, загальний сукупний дохід сімї відповідача становить 6 489 грн. 15 коп. в 2018 році (без вирахування податку на доходи фізичних осіб з доходу дружини відповідача), а 7 596 грн. в 2019 році.

Сума витрат на сплату комунальних послуг за місцем проживання відповідача в середньому становить 3 284 грн. 00 коп. на місяць, як середня сума за чотири місяці, а саме за січень 2019 року, липень, жовтень та грудень 2018 року поділена на чотири.

Таким чином, залишок коштів після сплати комунальних послуг, що залишаються у сімї ОСОБА_2 становить 3 205 грн. 15 коп., тобто 1602 грн. 58 коп. на одну особу в 2018 році, а в 2019 році становить 4 312 грн. 00 коп., тобто по 2 156 грн. 00 коп. на одну особу.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що останній має кредитні зобовязання, оскільки вказані обставини не впливають на прийняття рішення про призначення аліментів.

Отже, вільні кошти після сплати комунальних послуг ОСОБА_1 перевищують кошти, які залишаються у ОСОБА_2 після сплати аналогічних витрат.

Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення сторін щодо умов мешкання позивача.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 мешкає одна в будинку, площею більш ніж 150 кв.м., що тягне за собою великі витрати на комунальні послуги. Водночас, ОСОБА_2 разом із дружиною мешкають в с. Литвинівка Валківського району Харківської області, де утримують домашнє господарство.

Позивач не заперечила проти таких пояснень.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Оцінюючи потребу позивача у щомісячних видатках, суд виходить з наданих нею документів, як то, довідка про розмір пенсії, квитанції за послуги газопостачання, електроенергію, воду та телекомунікаційні послуги.

Позивач є непрацездатною особою, отже першочергові її витрати на існування складаються з придбання продуктів харчування, одягу та сплати комунальних послуг, інші витрати, як то придбання ліків, пересування, тощо, - є додатковими витратами, вимоги про які позивачем не заявлялися.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що матеріальне становище, дохід та витрати сторін є співмірними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері в розмірі 2000 гривень з урахуванням індексації кожного місяця - відмовити.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 "д", кв. 43.

Суддя О.В. Товстолужський