Справа № 357/854/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ», про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 23.01.2019 року мотивуючи тим, що з 01.08.2008 року по 23.10.2018 року працювала на посаді інженера - лаборанта в ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ» ( далі - ТОВ «ІНТЕР - ГТВ»), відповідно до її заяви від 23.10.2018 року за Наказом №328к від 23.10.2018 року її було звільнено з посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України за невиконання роботодавцем умов колективного договору. Всупереч вимогам ч.1 ст. 47, ч.1 ст. 83 КЗпП України відповідачем не було виплачено в день її звільнення з роботи усі належні до виплати кошти в розмірі 39 594,69 грн. Відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму невиплаченої заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21 964,08 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ» в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Наказом №328к від 23.10.2018 року була звільнена з посади інженера-лаборанта в ТОВ «ІНТЕР - ГТВ», на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з не невиконання роботодавцем умов колективного договору, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 3).

З довідки про доходи, виданої ТОВ «ІНТЕР ГТВ» (а.с. 8), вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ «Інтер-ГТВ» з 01.06.2008 року по 23.10.2018 рік на посаді інженера-лаборанта та з довідки № 24/2020 від 30.10.2018 року (а.с. 7) вбачається, що станом на 29.10.2018 року заборгованість підприємства перед позивачем з виплати належних при звільненні сум становить 39 594,69 грн., яка складається з: заробітної плати за квітень 2018 року 4213,36 грн., травень 2018 року 3285,48 грн., червень 2018 року 3380,22 грн., липень 2018 року 3821,51 грн., серпень 2018 року 3724,32 грн., вересень 2018 року 4300 грн., жовтень 2018 року 16869,02 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Встановлено, що позивач була звільнена з підприємства за власним бажанням у звязку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору на підставі поданої нею заяви, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу (а.с. 3, 6).

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Встановлено, що відповідач в день звільнення позивача не виплатив останній всі суми, що належать їй від підприємства, а видав лише довідку про заборгованість по заробітній платі, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було виплачено позивачу всі належні грошові суми при звільненні, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих, але невиплачених сум заробітної плати та матеріальної допомоги в розмірі 39594,69 грн.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що після звільнення з роботи повний розрахунок з позивачем не було проведено, затримка заробітної плати та не своєчасна сплата ЄСВ повязані з простоєм ТОВ «Інтер-ГТВ» з 29.12.2017 року, що в свою чергу викликане відсутністю замовлень від основних споживачів, а саме: Укрзалізниці, вітчизняних споживачів привідних пасів до сільгосптехніки, зарубіжних споживачів провідних пасів до сільхозтехніки, та інші, що підтверджується довідкою від 30.10.2018 року (а.с.12).

Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 24.12.1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Згідно з висновками Верховного ОСОБА_1 України, викладених в постановах за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої ст.355 ЦПК України, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення (коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок), суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно п.п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 (зі змінами та доповненнями), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 24.10.2018 року по 23.01.2018 року в розмірі 21964,08 грн.

З доданої до позову довідки про доходи вбачається, що заробітна плата позивача за останні два місяці становила: серпень 2018 року 4684,67 грн., вересень 2018 року 5342,59 грн., всього 10027,26 грн., отже середньоденна заробітна сплата складає 238,74 грн. (10027,26 грн. / 42 дні (серпень 2018 року 22 дні, вересень 2018 року 20 день). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.10.2018 року до 23.01.2018 року ( жовтень 2018 року 6 днів, листопад 2018 року 22 дні, грудень 2018 року 20 днів, січень 2018 року 15 днів, всього 63 робочих днів) складає 15 040,62 грн. (238,74 Х 63 днів).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з урахуванням вище зазначеного, тому стягує з відповідача на користь позивача суму не виплаченої заробітної плати в розмірі 39 594,69 грн. та суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.10.2018 року по 23.01.2018 року в розмірі 15 040,62 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 38, 47, 116,117, 233 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 273-279, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ» ( 09114, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського,85, р/р 805 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, ) на користь ОСОБА_1 (22.06.1965 рік народження, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 39 594,69 грн. (тридцять девять тисяч пятсот девяносто чотири гривні 69 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ» ( 09114, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського,85, р/р 805 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, ) на користь ОСОБА_1 ( 22.06.1965 рік народження, АДРЕСА_1) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.10.2018 року до 23.01.2018 року в розмірі 15 040,62 грн. ( пятнадцять тисяч сорок гривень 62 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ» ( 09114, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського,85, р/р 805 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.04.2019 року.

СуддяОСОБА_3