У Х В А Л А

09 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 752/23168/17

Провадження № 14-598зц19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткачука О.С.,

суддів Антонюк Н.О., Анцупової Т.О., Власова Ю.Л., Гриціва М.І., Данішевської В.І., Єленіної Ж.М., Князєва В.С., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Пророка В.В., Рогач Л.І., Ситнік О.М., Уркевича В.Ю.

перевіривши заяву ОСОБА_1 про скасування постанови Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року та постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дунь Юлії Юріївни про відкриття виконавчого провадження,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Голосіївський РВ ДВС м. Київ) Дунь Ю.Ю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, у задоволенні скаргиОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про закінчення провадження по справі примусового стягнення коштів за заявою стягувача - публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишені без змін.

04 жовтня 2019 рокуОСОБА_1 звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою, в якій просить скасувати судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій та постановити нове рішення, посилаючись на наявність виключної правової проблеми та на процесуальний порядок передбачений статтями 403 та 404 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до норм чинного ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК цього Кодексу).

У складі Верховного Суду діють: Велика Палата Верховного Суду; Касаційний адміністративний суд; Касаційний господарський суд; Касаційний кримінальний суд; Касаційний цивільний суд (стаття 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Велика Палата Верховного Суду є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, який: у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; здійснює інші повноваження, визначені законом (стаття 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За правилами статті 403 ЦПК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду: якщо така колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду; якщо така колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати; якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики; у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

При цьому питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами, поданими за правилами ст. 389 ЦПК України, вирішується Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. А згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до частини 1 статті 391 ЦПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Відкриття касаційного провадження згідно зі статтями 393 і 394 ЦПК України передбачає перевірку правильності оформлення касаційної скарги та дотримання порядку її подання, зокрема сплати судового збору та дотримання строку на касаційне оскарження.

Підстави та порядок передання справи до Великої Палати Верховного Суду передбачені статтями 403 та 404 параграфу 3 «Касаційний розгляд» глави 2 розділу V ЦПК України. Згідно з указаними статтями після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду справи до Великої Палати Верховного Суду можна передати справу, а не скаргу (заяву).

Проте, ОСОБА_1 було подано вказану заяву до Великої Палати Верховного Суду без зазначення правових підстав щодо обрання такої форми звернення.

За відсутності повноважень для вирішення вказаних питань Велика Палата Верховного Суду не є у справі заявника судом, встановленим законом. Крім того, заявник зверталася з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який постановою від 07 серпня 2019 року відмовив у її задоволенні.

З огляду на вказане у прийнятті вказаної заяви належить відмовити та повернути її заявникові із доданими до неї матеріалами.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70). «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 16 червня 2001 року, заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більше того, обмеження не входить у сферу застосування пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою»: рішення у справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» («Ashingdane v. The United Kingdom») від 28 травня 1985 року, заява № 8225/78, § 57; рішення у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» («Fayed v. The United Kingdom») від 21 вересня 1980 року, заява № 17101/90, § 65.

Встановлене ЦПК України обмеження щодо неможливості подання вказаної заяви до Великої Палати Верховного Суду було передбачуваним для заявника. Відмова Великої Палати Верховного Суду у прийнятті до розгляду цієї заяви не порушує право заявника на доступ до суду, адже вона реалізувала право на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 388, 391, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про скасування постанови Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року та постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дунь Юлії Юріївни про відкриття виконавчого провадження.

2. Заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.С. Ткачук

Судді: Н.О. Антонюк Л.М. Лобойко

Т.О. Анцупова Н.П. Лященко

Ю.Л. Власов В.В. Пророк

М.І. Гриців Л.І. Рогач

В.І. Данішевська О.М. Ситнік

Ж.М. Єленіна В.Ю. Уркевич

В.С. Князєв