Справа № 182/2187/19
Провадження № 2/0182/1836/2019
У Х В А Л А

Іменем України

10.04.2019 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Тихомиров І.В., розглянувши в залі суду м. Нікополь Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11.07.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме належне ОСОБА_2В, нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. К.Маркса, 183 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також передати в управління позивачеві, як іпотеко держателю, зазначений предмет іпотеки.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до платіжного доручення № 903 від 22.03.2019 року, яке міститься в матеріалах справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3842,00 грн. При цьому, як вбачається з позову, «ОТП Факторинг Україна» при визначення суми оплати судового збору керувався п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, за змістом якого при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці.

Проте, суд не може погодитися з визначеним позивачем розміром судових витрат, виходячи з наступного.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до змісту частини другої статті 6 цього Закону у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

За пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За статтею 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки; у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Такий правовий висновок щодо сплати судового збору за подання позовної заяви про звернення стягнення на майно зробила ОСОБА_4 Верховного Суду 26.02.2019 року у постанові № 907/9/17 провадження № 12-76гс18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірний правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивач, звертаючись з позовом, визначив, що до грошових вимог, які підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, належить сума боргу за кредитним договором у розмірі 400 383, 93 грн., суд бере до уваги саме цю суму при визначенні судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на даний час становить 1921,00 грн.

Позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» містить дві вимоги: щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, яка, з урахуванням правових висновків ОСОБА_4 Верховного Суду 26.02.2019 року у постанові № 907/9/17 провадження № 12-76гс18, має майновий характер та сума судового збору за якою складає 6005,76 грн. (1 % від ціни позову), та немайнову вимогу щодо передачі предмету іпотеки в управління іпотеко держателю (1921,00 грн.). Отже, загальна сума судового збору по справі - 7926,76 грн. (6005,76 грн. + 1921,00 грн.).

Ураховуючи сплачену позивачем суму за платіжним дорученням № 903 від 22.03.2019 року (3842,00 грн.), сума недоплаченого судового збору за розгляд позовної заяви у цій справі становить 4084,76 грн. (7926,76 грн. - 3842,00 грн.).

У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху, про що слід повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 175-177, ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без руху, надавши позивачеві десятиденний строк з дати отримання ухвали для усунення недоліків.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у встановлений судом строк доплати судовий збір у сумі 4084,76 грн. (отримувач коштів: УК у м. Нікополі/м.Нікополь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38033121, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 4029, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу (судовий збір, за позовом ___________ (назва установи, організації позивача), Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області), надавши суду оригінал квитанції.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена щодо визначення розміру судових витрат шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу суду складено 10.04.2019 року.

Суддя: ОСОБА_5