Номер провадження: 22-ц/813/800/19
Номер справи місцевого суду: 502/1005/14-ц
Головуючий у першій інстанції Балан М.В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5, орган опіки та піклування в особі Кілійської районної державної адміністрації Одеської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання вищого пріоритету позивача на предмет іпотеки, виселення відповідачів та стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двохкімнатну квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_1, в рахунок погашення боргу за кредитним договором №554 від 08.07.2008 року в розмірі 231098,70 гривень, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, визнавши вищий пріоритет позивача на предмет іпотеки за іпотечним договором від 08.07.2008 року, як єдиного іпотекодержателя; виселити відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки, а саме з квартири НОМЕР_2, розташованої за адресою АДРЕСА_1, зі зняттям ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 08.07.2008 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №554, відповідно до якого Банк надав їй кредит у розмірі 60000 грн. зі сплатою 19,5 % річних строком до 08.07.2013 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Банком було укладено іпотечний договір з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, на підставі якого позивачу було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 56,7 кв.м., в тому числі житлової 31,7 кв.м. Позичальник ОСОБА_5 свої зобов'язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 13.11.2014 року становила 231098,70 грн.

12.12.2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про усунення порушень у тридцяти денний строк, а у випадку невиконання вимог Банк буде змушений в рахунок погашення зазначеного боргу звернути стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на ці обставини, Банк просив задовольнити позов.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.04.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №554 від 08.07.2008 року в розмірі 231098,70 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 08.07.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М., зареєстрованим за №4118, а саме на двохкімнатну квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_1, що належить відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частках на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло №186, виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської ради 28.02.2000 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Визнано вищий пріоритет Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором від 08.07.2008 року як єдиного іпотекодержателя на квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вважаючи рішення суду постановленим з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 02.04.2018 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовуПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що АТ «Державний ощадний банк України» утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство з метою створення умов для більш ефективної реалізації державою своїх прав власника і функцій держави. Засновником банка є держава в особі Кабінету Міністрів України і державі належить 100% акцій на всю суму статутного фонду. Відповідно до Змін до Статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 року № 502, у назві Статуту слово «відкритого» замінено словом «публічного».

08.07.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство) та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 554.

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 60000 гривень зі спалою 19,5 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08.07.2013 року.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 кредитного договору № 554 від 08.07.2008 року, кредит надається на 5 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08 липня 2013 року на споживче кредитування, забезпечене одним предметом іпотеки. Надання кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку № 2203/08 у філії Кілійське відділення № 6731 ВАТ «Ощадбанк» готівкою, протягом 1 робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені в п. 1.4 цього договору.

Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.5 кредитного договору № 554 від 08.07.2008 року позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Повернути кредит в сумі 60000 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або договору іпотеки достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Позичальник зобов'язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору.

Згідно з п.8.1 кредитного договору № 554 від 08.07.2008 року, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 554 від 08.07.2008 року, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 08.07.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М., зареєстровано в реєстрі за № 4118.

Згідно з п.1.1 іпотечного договору цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 554 від 08.07.2008 року, а також усіх додаткових договорів (угод) до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, за умовами якого позичальник зобов'язаний до 08.07.2013 року повернути іпотекодержателю кредит в сумі 60000 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом згідно умов кредитного договору, а також сплатити можливу неустойку у розмірі та випадках, передбачених кредитним й цим договором, та витрати, пов'язані з реалізацією предмета іпотеки, що понесені іпотекодержателем.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5 іпотечного договору від 08.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М., предметом іпотеки є квартира НОМЕР_2, розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на майно №186, виданого виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області 28.02.2000 року. Зазначена квартира складається з приміщень, зазначених на поверховому плані під № 1 - коридор, № 2 - коридор , № 3 - туалет, № 4 - кухня, № 5 - житлова кімната, № 6 - житлова кімната, № 7 - ванна, XXXIV - коридор 1/2 частина, загальною площею 56,7 кв.м., в тому числі житлової 31,7 кв.м. Згідно з наданого іпотекодавцями витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 18862026, виданого комунальним підприємством «РБТІ та РОН 19 травня 2008 року, вартість предмета іпотеки складає 16669 гривень. Виходячи з реальної вартості предмета іпотеки та з урахуванням практичної складності в його реалізації, у разі невиконання зобов'язань позичальником, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в 86000 гривень.

Відповідно до п.п.3.1.4, 3.1.5 іпотечного договору від 08.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М., іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 4 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. У випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок іпотекодавця задовольнити свою вимогу, визначену підпунктом 3.1.4. пункту 3.1. цього договору. Порядок такого способу задоволення визначається пунктом 4 цього договору.

Згідно з п.п.4.1, 4.2, 4.3 іпотечного договору від 08.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М., у разі порушення основного зобов'язання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у наступних випадках якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій), у разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредитних коштів. Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки у разі надання іпотекодавцем недостовірної інформації іпотекодержателю згідно пункту 2.1. цього договору, в тому числі при не попередженні іпотекодержателя про всі відомі іпотекодавцю права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором або порушення позичальником умов кредитного договору, у інших випадках, передбачених законом.

З Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 19562889 від 08.07.2008 року вбачається, що до Державного реєстру іпотек внесено відомості про іпотечне обтяження квартири НОМЕР_2, розташованої за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 08.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М.

12.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, в результаті чого прізвище відповідача було змінено на «Покора», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.07.2011 року.

18.11.2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звертались до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним та скасування договору іпотеки від 08.07.2008 року. 25.10.2011 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 24.04.2013 року по справі № 2-1888/11 позовні вимоги за первісним позовом були задоволені частково, а саме визнано недійсним договір іпотеки від 08.07.2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, а також стягнуто з відповідача судові витрати. Тим же самим рішенням позовні вимоги за зустрічним позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» були також частково задоволені, а саме стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 554 від 08.07.2008 року в розмірі 100860,12 гривень, судові витрати в розмірі 1176,50 гривень, судовий збір в розмірі 372,10 гривень.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.07.2013 року було скасовано рішення Кілійського районного суду Одеської області від 24.04.2013 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору іпотеки від 08.07.2008 року було відмовлено. В іншій частині рішення Кілійського районного від 24.04.2013 року залишено без змін.

Таким чином, на теперішній час договір іпотеки від 08.07.2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, є дійсним з моменту його укладення та створює юридичні наслідки для його сторін.

З інформаційного листа № 22-13110 від 23.12.2014 року вбачається , що 17.04.2014 року на примусове виконання до ВДВС Кілійського РУЮ Одеької області надійшов виконавчий лист № 2-1888/11, виданий 30.09.2013 року Кілійським районним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100860,12 грн. 18.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

15.10.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з розшуком боржника. Також державним виконавцем було встановлено, що в ОСОБА_5 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення на погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-1888/11.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В ст.634 ЦК України зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 554 від 08.07.2008 року заборгованість за кредитом станом на 13.11.2014 року становить 231098,70 гривень й складається з наступного - 56712,85 гривень - прострочений основний борг по кредиту; 58716,53 гривень - прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2007 року по 22.06.2015 року; 56091,48 гривень - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.09.2008 року по 13.11.2014 року; 46655,89 гривень - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2008 року по 13.11.2014 року; 4250 гривень - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 5678,01 гривень - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 1424,72 - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 1569,22 - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Позивачем 12.12.2014 року за вих. № 28/01-19/22073, № 28/01-19/22074, № 28/01-19/22075 були направлені відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вимоги щодо погашення заборгованість перед банком. Крім того позивачем 12.12.2014 року за вих. № 28/01-19/22069, № 28/01-19/22070, № 28/01-19/22071 були направлені відповідачам вимоги звільнити житлове приміщення, а саме квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в добровільному порядку, протягом одного місяця з дня отримання вказаних вимог. Також було зазначено, що у разі невиконання вимоги в добровільному порядку Банком буде вжито заходів до захисту порушених прав у судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Оскільки зобов'язання за кредитним договором №554 від 08.07.2008 року на теперішній час не виконано позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, за іпотечним договором від 08.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є майновими поручителями ОСОБА_5

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги (в тому числі, про дострокове погашення кредиту), перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, право вимоги у позивача виникло з моменту коли утворилась заборгованість за кредитом № 554 від 08.07.2008 року.

У відповідності до ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» вже звертався до суду з вимогою про погашення заборгованості за основним зобов'язанням, строк позовної давності по пред'явленню вимоги до іпотекодавців перервався та почав обчислюватись заново з моменту вступу в силу рішення Кілійського районного суду, а саме з 12.07.2013 року.

Суд зробив обґрунтований висновок, що позивач звернувся до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку в межах позовної давності.

Згідно з частиною другою статті 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст.109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина 2 ст.109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Оскільки квартира, яка є предметом договору іпотеки, придбана відповідачами не за рахунок отриманого кредиту, а також, враховуючи відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане їм одночасно з виселенням, суд обґрунтовано відмовив в частині позовних вимог щодо виселення відповідачів з квартири НОМЕР_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький