КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6739/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/15007/17

18 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Астахової О.О., у цивільній справі за заявою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

27 вересня 2017 року ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_5, звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме , що ОСОБА_5 з листопада 2007 року страждала психічним розладом у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про втрату нею дієздатності з цього часу.

Вимоги заяви обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи у зв'язку з хронічним психічним захворюванням. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2010 року ОСОБА_5 визнано недієздатною.

На даний час виникла необхідність встановити дату з якої ОСОБА_5 втратила дієздатність та перестала усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Даний факт може бути підтверджений актами судово-психіатричної експертизи №1231 від 26.11.2009 року та №806 від 02.08.2011 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року заяву ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме , що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2007 року страждала психічним розладом у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 не брав участі у даній справі, проте вказаним рішенням порушуються його права та інтереси, так як встановлений ним юридичний факт використаний заявницею, як преюдиційний у іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації , ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання ордеру і договору найму недійсними, скасування розпоряджень, зняття з реєстрації та виселення. Зазначає, що шляхом використання оскаржуваного рішення ОСОБА_4 намагається довести обґрунтованість своїх позовних вимог у іншій справі щодо спірної квартири АДРЕСА_1, в якій ОСОБА_2 проживає разом зі своїми дітьми, посилаючись на те, що ОСОБА_5 була незаконно виселена зі спірної квартири, так як заява про зняття її з реєстрації у спірній квартирі була підписана та подана ОСОБА_5 у 2008 році , в той період, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій.

Посилається на те що, розглядаючи вказану заяву про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження, суд першої інстанції не з"ясував мету встановлення даного юридичного факту та причину неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, що визначено ст. 318 ЦПК України.

З огляду на те, що основною метою встановлення юридичного факту - періоду недієздатності ОСОБА_5 є його використання, як преюдиції в іншій цивільній справі, у якій між сторонами існує спір про право на квартиру АДРЕСА_1 , суд повинен був відмовити у відкритті провадження за вказаною заявою або, якщо провадження у справі вже було відкрито - залишити заяву без розгляду.

Крім того, суд не з'ясував питання про те, які ще фізичні особи можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи та не викликав їх в судове засідання.

15.04.2019 року ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_5, поштою направила на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначала, що доводи апеляційної скарги про те, що рішенням у даній справі порушуються законні права та інтереси ОСОБА_2 є безпідставними. Не залучення ОСОБА_2 до участі у справі про встановлення юридичного факту є цілком правомірним. Апелянт безпідставно посилається на наявність між сторонами спору про право, так як процесуальним законом не передбачено встановлення факту дати виникнення недієздатності особи у позовному провадженні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0086750, виданою 12 серпня 2014 року (а.с. 40).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2010 року №2-о-8/1/2010 ОСОБА_5, 1962 року народження визнано недієздатною. Призначено ОСОБА_4, 1957 року народження опікуном над ОСОБА_5, 1962 року народження (а.с. 39).

За даними акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №1231 від 26.11.2009 року, проведеної на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2009 року у цивільній справі №2-о-8/1/2010 вбачається, що ОСОБА_5 страждає органічним ураженням головного мозку з вираженим психорганічним синдромом і по своєму психічному стану на даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №806 від 02.08.2011 року, проведеної на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року у цивільній справі №2-59/12, ОСОБА_5 в період листопад 2007 року - лютий 2008 року страждала органічним ураженням головного мозку поєднаного генезу з психорганічним синдромом на фоні хронічного алкоголізму з деградацією особистості (F07.9 і F10.71 - згідно МКБ-10), при цьому порушення психічної діяльності були такими, що суттєво впливали на її здатність у вказаний період часу усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тобто ОСОБА_5 в період листопад 2007 року - лютий 2008 року по своєму психічному стану не здатна була у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с. 108-127).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року №2-59/12, яке набрало законної сили 12 липня 2012 року, встановлено, що в період листопад 2007 року - лютий 2008 року ОСОБА_5 за своїм психічним станом не здатна була у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с. 101-107).

Звертаючись до суду, в порядку окремого провадження, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2007 року страждала психічним розладом, у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_5 посилалася на те, що вона, як опікун недієздатної ОСОБА_5, не має можливості довести документально той факт, що остання з листопада 2007 року втратила свою дієздатність та перестала усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Задовольняючи заяву, встановлюючи факт, що має юридичне значення, а саме , що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2007 року страждала психічним розладом у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви є обґрунтованими та доведеними .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він не ґрунтується на встановлених обставинах справи, досліджених доказах та вимогах процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За положеннями ч. 1, 2, 4 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов'язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб'єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов'язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб'єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_4 посилалася на те, що вона як опікун недієздатної ОСОБА_5 не має можливості довести документально, що остання з листопада 2007 року втратила свою дієздатність та перестала усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У свою чергу, представник ОСОБА_2, який не брав участі в справі, посилається в апеляційній скарзі на наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, в інтересах якої діє її опікун ОСОБА_4, спору про право на квартиру АДРЕСА_1 та вважає, що шляхом використання оскаржуваного рішення ОСОБА_4 намагається довести обґрунтованість своїх позовних вимог щодо спірної квартири, в якій ОСОБА_2 проживає разом зі своїми дітьми, посилаючись на те, що ОСОБА_5 була незаконно виселена зі спірної квартири, оскільки заява про зняття її з реєстрації підписана та подана ОСОБА_5 у 2008 році , в той період, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій.

З доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що у квітні 2016 року ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_5, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської в м. Києві РДА, Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС Деснянського району м. Києва, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Відділ приватизації державного житлового фонду Деснянської в м. Києві РДА про поновлення порушеного права та відновлення становища, яке існувало до порушення житлового права, і припинення дій, які порушують його.

Даний позов обґрунтований тим, що права ОСОБА_5, як наймача квартири АДРЕСА_1 були порушені та підлягають поновленню, оскільки недієздатна ОСОБА_5 була знята з реєстрації у квартирі на підставі заяви, яка була підписана нею без усвідомлення значення своїх дій, у зв'язку з чим просила суд визнати право ОСОБА_5 на користування квартирою АДРЕСА_1, як наймача та відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: зобов'язати Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію, Відділ обліку та розподілу житлової площі Деснянського в м. Києві РДА видати ОСОБА_5 правовстановлюючий документ, яким посвідчується право останньої на користування квартирою АДРЕСА_1 як наймача; зобов'язати Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС Деснянського району м. Києва поновити реєстрацію ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року по справі №754/5664/15-ц в задоволенні даного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право користування квартирою АДРЕСА_1. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 20 вересня 2017 року касаційну скаргу Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації та касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року та рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також у квітні 2017 року ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_5, звернулася до в Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання ордеру і договору недійсними, скасування розпоряджень, зняття з реєстрації, виселення та вселення.

Посилаючись на те, що недієздатна ОСОБА_5 була знята з реєстрації у квартирі на підставі заяви, яка була підписана нею без усвідомлення значення своїх дій, а також на рішення Апеляційного суду міста Києва від 21.12.2016 року, яким визнано за ОСОБА_5 право користування квартирою АДРЕСА_1 просила задовольнити даний позов.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року по справі № 745/4763/17 відкрито провадження за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання ордеру і договору оренди на жиле приміщення недійсними, скасування розпоряджень, зняття з реєстрації, виселення з жилого приміщення та вселення.

У подальшому, на підставі поданої представником ОСОБА_4 заяви про об'єднання справ в одне провадження, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2018 року цивільну справу №754/5664/15 за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5 , до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права користування квартирою та зобов'язання видати правовстановлюючий документ про право користування квартирою - об'єднано в одне провадження із цивільною справою № 754/4763/17 за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання ордеру і договору оренди на жиле приміщення недійсними, скасування розпоряджень, зняття з реєстрації, виселення з жилого приміщення та вселення, присвоївши справі загальний номер 754/5664/15 ( провадження №2-1905/18).

У березні 2019 року в межах об'єднаної цивільної справи №754/5664/15 представником ОСОБА_4, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5, було подано клопотання про приєднання доказів, а саме: копії рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2018 року по справі № 755/15007/17, яким встановлено юридичний факт, що ОСОБА_5 втратила дієздатність з листопада 2007 року, тому заяви подані нею у 2008 році, зокрема, щодо зняття з реєстрації у спірній квартирі, є нікчемними (а.с.147).

З викладеного вбачається, що заявниця, подаючи до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, не повідомила суд першої інстанції про існування зазначених вище спорів про право користування квартирою, не зазначила дійсну мету встановлення даного факту.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26 грудня 2018 року в порядку окремого провадження встановлено юридичний факт, який пов'язанийз наступним вирішенням спору про право цивільне ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, а тому воно порушує законні права та інтереси ОСОБА_2 і заява ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки між сторонами існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та про наявність обґрунтованих підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення без розгляду заяви ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вищевказані обставини не позбавляють ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, права подати до суду позовну заяву на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 293, 315, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: