Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 487/3868/15-ц

провадження № 61-22586св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: фізична особа-підприємець ОСОБА_5, Приватне підприємство «Вікі»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна» на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року у складі судді Локтіонової О. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.), Приватного підприємства «Вікі» (далі - ПП «Вікі») про стягнення заборгованості.

У позові зазначено, що на підставі договору поруки від 03 березня 2012 року (договір поруки № 1) ОСОБА_4 поручився за виконання ПП «Вікі» зобов'язань за кредитним договором № 23/КВ-07 на відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 03 грудня 2007 року (далі - кредитний договір).

Станом на 03 березня 2012 року кредитором за кредитним договором виступало Приватне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), а розмір кредитної заборгованості ПП «Вікі» становив 15 962 020,55 грн, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) було еквівалентно 1 511 878,54 Євро.

У забезпечення зобов'язань ПП «Вікі» перед ОСОБА_4 03 березня 2012 року між ним і ФОП ОСОБА_5 також укладено договір поруки (договір поруки № 2).

06 березня 2012 року між ОСОБА_4 і ПАТ «Дельта Банк» укладено такі договори:

- № 011-14507-060312 банківського вкладу на суму 682 882,00 Євро;

- договір застави майнових прав № 23/КВ-07-1, відповідно до умов якого заставою забезпечено виконання ПП «Вікі» зобов'язань за кредитним договором зі всіма змінами та доповненнями, а саме повернення суми кредиту в розмірі 15 962 020,55 грн у строк до 06 березня 2012 року;

- договір про відступлення права вимоги № 23/КВ-07-2, за яким банку надано право на отримання коштів за договором № 011-14507-060312 банківського вкладу.

Посилаючись на те, що ним, як поручителем за договором поруки № 1, у повному обсязі виконано зобов'язання ПП «Вікі» за кредитним договором, ОСОБА_4 просив суд стягнути в солідарному порядку з ФОП ОСОБА_5 (поручитель за договором поруки № 2) та ПП «Вікі» (боржник) 820 442,68 Євро, що еквівалентно 20 330 569,61 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_4 у солідарному порядку із ФОП ОСОБА_5 та ПП «Вікі» заборгованість у сумі 820 442,68 Євро, що становить 20 330 569,61 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, як поручителем, виконано кредитні зобов'язання ПП «Вікі» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 03 грудня 2007 року № 23/КВ-07, а тому, відповідно до статей 526, 554 ЦК України, з відповідачів необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість ПП «Вікі» (позичальник) та ФОП ОСОБА_5 (поручитель за договором поруки № 2).

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року у прийнятті апеляційної скарги ТОВ «Екопік-Україна» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції не вирішувалось питання про права та обов'язки ТОВ «Екопік-Україна», тому відповідно до статті 292 ЦПК України 2004 року, воно не є особою, яка має право апеляційного оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ТОВ «Екопік-Україна», посилаючись на порушення Апеляційним судом Миколаївської області норм процесуального права, звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило ухвалу апеляційного суду від 27 липня 2015 року скасувати.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

31 травня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ поновлено ТОВ «Екопік-Україна» строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року; відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

06 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

03 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі зазначено, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року порушено права ТОВ «Епік-Україна» як кредитора, оскільки стосовно відповідачів у цій справі порушено справи про банкрутство, і він є кредитором. Перелік підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, встановлений частиною четвертою статті 297 ЦПК України 2004 року, є вичерпним і не містить такої підстави, як подання апеляційної скарги особою, яка не має, передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року, права на апеляційне оскарження.

Заперечень на касаційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Вікі». Ухвалою від 12 травня 2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів ПП «Вікі», згідно з яким ТОВ «Екопік-Україна» визнано кредитором першої черги з вимогою у сумі 1 218,00 грн, кредитором четвертої черги з вимогою у сумі 4 577 543,89 грн, а з вимогою на суму 11 597 185,00 грн - кредитором, вимоги якого забезпечені заставою.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25 березня 2015 року, на підставі статей 90, 91 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за заявою ОСОБА_5, порушено провадження у справі № 915/405/15 про його банкрутство. Постановою Господарського суду Миколаївської області від 01 квітня 2015 року визнано ОСОБА_5 банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2015 року у цій справі позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто на його користь у солідарному порядку із ФОП ОСОБА_5 і ПП «Вікі» 820 442,68 Євро кредитної заборгованості за договором від 03 грудня 2007 року № 23/КВ-07, що в еквіваленті становить 20 330 569,61 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - сторони, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків.

На відміну від оскарження судового рішення сторонами, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок, і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов'язки такої особи.

ТОВ «Екопік-Україна» не є суб'єктом укладених сторонами договорів, на підставі яких виникли правовідносини сторін у цій цивільній справі. Та обставина, що товариство визнано конкурсним кредитором відповідачів у провадженнях про їх банкрутство, не встановлює для нього прав та обов'язків, які виникають на підставі вказаних договорів.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

За змістом статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство на задоволення вимог кредиторів вводиться мораторій, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна. Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Статтею 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, стягнення заборгованості за кредитним договором судовим рішенням, ухваленим після порушення провадження у справі про банкрутство боржників, не впливає на майнові права ТОВ «Екопік-Україна», оскільки порядок та черговість задоволення вимог кредиторів встановлено і здійснюється на підставі статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», товариство не набуло статусу особи, яка може оскаржити рішення суду в апеляційному порядку.

Посилання заявника касаційної скарги на постанову Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 є безпідставним, оскільки висновок про те, що особа, яка не брала участь у справі має право апеляційного оскарження судового рішення, ґрунтується на встановлених обставинах стосовно того, що вказане судове рішення впливає на майнові права цієї особи, тобто за інших обставин.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Верховним Судом здійснено перегляд справи в межах доводів та вимог касаційної скарги та з врахуванням правил статті 400 ЦПК України.

З огляду на викладене та враховуючи, що правильне застосовування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, Верховний Суд визнає касаційну скаргу очевидно необґрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик