Справа № 450/402/19 Провадження № 2/450/814/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 07.02.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2, до складу спадкової маси після смерті якого увійшло право власності на вказаний вище житловий будинок.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядився, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

Він до дня смерті батька проживав разом з ним а після його смерті у шестимісячний строк фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, тому визнається таким, що прийняв спадщину, проте нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки свідоцтво про право особистої власності на вказаний житловий будинок видано 22.08.1995 року, тобто вже після смерті батька.

У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3, не з'явилися, останній подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.06.1963 року та копії паспорта громадянина України, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, яке видане 12.11.1983 року.

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2 увійшло право власності на житловий будинок НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 слідує, що таке видане виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів ОСОБА_2 22.08.1995 року, тобто вже після смерті останнього.

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок, складеного 01.02.2019 року ФОП «ОСОБА_6» слідує, що за даною адресою знаходиться будинковолодіння, яке складається з А-1 - житлового будинку 1969 року побудови, загальною площею 84,7 кв.м, житловою - 50,3 кв.м, допоміжною - 34,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: а - прибудова, а' - ганок, Б - літня кухня, б - прибудова, В - майстерня, Г - сарай, Д - вбиральня, І - колодязь питний, 1 - ворота, 2 - огорожа.

Згідно довідки виконкому Водяської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області № 714 від 05.06.1984 року, ОСОБА_2 до дня смерті постійно проживав в АДРЕСА_1. Разом з ОСОБА_2 за даною адресою постійно проживали його дружина, ОСОБА_5, та син ОСОБА_1, які продовжили там проживати і після його смерті.

Згідно довідки Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 13 від 16.01.2019 року за ОСОБА_2 згідно погосподарських книг сільської ради за 1980-1982 роки рахується житловий будинок НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

З довідки Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 503 від 26.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня свої смерті проживав і був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1.

Як роз'яснено у пункті 3.1. Інформаційного листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 проживав у АДРЕСА_1 та являвся власником вказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно.

За життя ОСОБА_1 своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом почергово.

Судом встановлено, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - в день смерті спадкодавця ОСОБА_1 та на час дії ЦК УРСР 1963 року.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями першої черги майна померлого ОСОБА_2 є його син - ОСОБА_1, та дружина - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 08.07.1996 року.

Згідно довідки Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 504 від 26.12.2018 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5., до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1, разом з нею проживав її син - ОСОБА_1

Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2, який проживав в АДРЕСА_1, та являвся власником даного житлового будинку помер, спадщину якого, прийняв його син ОСОБА_1, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном.

Згідно листа приватного нотаріуса Олефір Р.В.№ 40/01-16 від 21.01.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок було оформлено після його смерті.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем першої черги майна померлого, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за того, що батько за життя не зареєстрував за собою право власності на вказаний вище житловий будинок.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.524, 529, 548-549, 560 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), ст.ст. 3-5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будинковолодіння НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, яке складається з А-1 - житлового будинку, загальною площею 84,7 кв.м, житловою - 50,3 кв.м, допоміжною - 34,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: а - прибудова, а' - ганок, Б - літня кухня, б - прибудова, В - майстерня, Г - сарай, Д - вбиральня, І - колодязь питний, 1 - ворота, 2 - огорожа.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ. О. Кіпчарський