справа № 489/1302/13-ц
провадження №2-р/489/4/19
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2013 по справі № 489/1302/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просила роз'яснити рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2013 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки в частині «індексації суми аліментів відповідно до закону».

Як на підставу необхідності роз'яснення рішення вказала, що в 2013 році пред'явила до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі- Інгульський ВДВС) для примусового виконання виконавчий лист, виданий судом відповідно до вищевказаного рішення. Боржник сплачує аліменти епізодично і станом на 02.01.2019 заборгованість по аліментам склала 19222,41 грн. та продовжує збільшуватися. 14.06.2018 вона звернулася до Інгульського ВДВС із заявою про виконання судового рішення в частині індексації суми несплачених аліментів, відповіді на яку не отримала. У зв'язку із цим, 06.11.2018 звернулася із скаргою до начальника Інгульського ВДВС на бездіяльність державного виконавця, на що тримала постанову від 16.11.2018 в якій вказано, що індексація розміру аліментів, визначеного в твердій грошовій сумі здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Проте, боржник ніде не працює, а тому аліменти не можуть бути проіндексовані вказаними особами, так як виконавчий лист знаходиться на виконанні в Інгульському ВДВС. У зв'язку із цим, вважає, що зміст резолютивної частини рішення є незрозумілим в частині «індексації суми аліментів відповідно до закону», що є підставою для його роз'яснення судом.

У судове засідання сторони виконавчого провадження не з'явилися, що відповідно до частини 3 статті 271 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Згідно із пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, за змістом статті 271 ЦПК України та з урахуванням наведених роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України, роз'яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2013 по справі № 489/1302/13-ц стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Засілля, Жовтневого району, Миколаївської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.02.2013, з індексацією відповідно до закону.

Як вбачається із вказаного рішення зміст його резолютивної частини є зрозумілим і відповідає статті 184 СК України, в редакції чинній на момент його ухвалення, частиною другою якої було передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Між тим, в заяві про роз'яснення рішення суду заявник фактично порушується питання щодо визначення відповідальної особи - державного виконавця чи інших осіб, до обов'язку якої віднесено нарахування індексації аліментів.

За таких обставин, враховуючи положення статті 271 ЦПК України та те , що рішення суду є зрозумілим та не містить недоліків, які полягали в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, підстави для задоволення заяви відсутні.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. За положеннями статті 18 наведеного Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, заявник вправі відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за наявності підстав оскаржити рішення, дії чи бездіяльність в судовому порядку.

Керуючись статтями 271, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2013 по справі № 489/1302/13-ц, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі п'ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.В. Коваленко