КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 375/1500/18 Головуючий 1 інстанція -Литвин О.В.
Провадження № 22-ц/824/1588/19 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Кулішенка Ю.М., суддів: Журби С.О., Олійника В.І. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 22 липня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 500218651, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості у сумі 32 132.00 грн. з кінцевим строком погашення 25.07.2014. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, сплачуючи поточні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості в сумі 55 737.62 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 46 539.62 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 9 200.00 грн. .

23.12.2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами в тому числі за кредитним договором № 500218651 від 22.07.2011, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ "Альфа-Банк".

Просило стягнути на свою користь з відповідача вказану загальну суму заборгованості в розмірі 55737,62 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762.00 грн.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «Росвен Інвест Україна» подало апеляційну скаргу та просило рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування зазначає, що суд першої інтонації дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. оскільки позивачем надано докази, що підтверджують отримання коштів відповідачем, а саме: кредитний договір, розписка про отримання кредитної картки, на яку були зараховані кредитні кошти з підписом відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду ОСОБА_3 не подавала.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що названі позивачем обставини отримання відповідачем кредитних коштів недоведені.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 22 липня 2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 500218651, за яким банк надає постачальнику кредит, а постачальник приймає кредит на наступних умовах: п. 2.1, 2.2, 2.3. Сума кредиту становить 32 132.00 грн з процентною ставкою за користування кредитом - 17.00% річних.

Згідно п. 2.3 Договору датою остаточного повернення кредиту є дата припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги "Альфа-Сервіс", а саме 25 липня 2014 року. Кредит надавався позичальнику для власних потреб позичальника шляхом безготівкового нарахування на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_3, що відкритий позичальнику в ПАТ "Альфа-Банк" МФО 300346, суми грошових коштів, що дорівнює сумі кредиту (п.2-4 Договору).

Відповідно до п. 2.6 Договору платежі з повернення кредиту, сплати відсотків користування ним та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначеним цим Договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього останнього та його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.5 Договору позичальник зобов'язався за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за кристування ним та/або комісій, якщо сплата комісії передбачена розділом І цього договору та/або інших платежів за договором, сплатити банку штраф у розмірі - якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19 999.99 гривень - 150.00 гривень за перший прострочений платіж та 350.00 гривень за кожен наступний прострочений поспіль платіж; - якщо сума кредиту від 20 000.00 до 49 999.99 гривень (включно) - 200.00 гривень за перший прострочений платіж та 500.00 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж; якщо сума кредиту більша ніж 50 000.00 гривень - 300.00 гривень за перший прострочений платіж та 700.00 гривень за кожен наступний прострочений поспіль платіж.

23 грудня 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" , було укладено договір факторингу № 2013-1, за умовами якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило на користь позивача своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами і в тому числі за кредитним договором № 500218651 від 22 липня 2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ "Альфа-Банк". Відповідно до умов вказаного договору станом на 23 грудня 2013 року прострочена заборгованість відповідача склала 55 737.62 грн., що включає в себе: 46 539.62 грн. заборгованість по тілу кредиту, 9 200.00 грн. прострочені відсотки за користування кредитом.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ( ст. 526 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України) .

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 32132 грн., що підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_3 на отримання кредиту по продукту "Свій кредит", кредитного договору № 500218651 від 22.07.2018 з додатком № 1, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на оформлення договору від 21.07.2011, заяви на відкриття поточного (карткового) рахунку ПАТ "Альфа-Банк" від 21.07.2011, розпискою ОСОБА_3 про одержання картки від 22.07.2011 року.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору відповідачці було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2.

З наданої виписки по рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що на вказаний рахунок 22 липня 2011 року було перераховано кошти в розмірі 32132,00.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач частково сплачувала кошти за користування кредитними коштами.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконувала умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та інших платежів, відповідно до його умов.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку кредитної заборгованості, станом на 23 грудня 2013 року борг ОСОБА_3 складає 55739,62 грн., з них: заборгованість за кредитом 29117,98 грн., відсотки за користування кредитом - 8221,64 грн., сума комісії - 9200 грн., штраф 9200 грн.

Колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного:

Пунктом 2.8 кредитного договору № 500218651 від 22 липня 2011 року встановлено, що комісійна винагорода за послуги «Альфа- Сервіс» становить 460,00 грн. за кожний місяць користування кредитом зазначену в п. 2.3 ( додається за необхідності, у разі виявлення позичальником бажання користуватись відповідним пакетом послуг «Альфа - Сервіс».

За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначено в графіку платежів.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, визначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк повинен зазначити, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Незаконним є нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію послуг банку за рахунок позичальника.

Відповідну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

За таких обставин, оскільки Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк» детально не зазначило в договорі, за які саме послуги нараховується комісія позичальнику, а поняття обслуговування кредиту включає в себе також і дії, які Банк вчиняє на власну користь, вказана в розрахунку комісія в розмірі 9200 грн. не підлягає стягненню.

Оскільки, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права, то відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості по тілу кредиту 29117,98 грн.,по відсотках 8221,64 грн., по штрафу 9200 грн..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3656,15 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» () заборгованність за кредитним договором в розмірі 46539,62 грн. що складається з тіла кредиту 29117,98 грн. ( двадцять девять тисяч сто сімнадцять гривень дев'яносто вісім копійок),по відсотках 8221,64 грн.( вісім тисяч двісті двадцять одна гривня шістдесят чотири копійки , штраф 9200 грн. ( девять тисяч двісті гривень).

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» () з сплачений судовий збір в розмірі 3656,15 грн. ( три тисячі шістсот п'ятдесят шість гривень п'ятнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: