Справа № 154/1435/18 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/284/19 Категорія: 19 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2018 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без розгляду.

Скасовано арешт та заборону відчуження на належне ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363,6 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165, 7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею 184, 0 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельна ділянка загальною площею 0,5647 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер :01:004:2783, цільове призначення - для обслуговування об'єктів комерційного призначення (торгового комплексу), який був накладений ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області 01 червня 2018 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання 28 грудня 2018 року та 17 січня 2019 року позивач та його представник повторно не з'явилися та заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна з огляду на таке.

ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом 30 травня 2018 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що справа призначалася до розгляду в судові засідання неодноразово, проте, позивачем по справі та його представником неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи.

Зокрема, 19 жовтня 2018 року судом задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 та відкладено судовий розгляд справи на 01 листопада 2018 року.

01 та 26 листопада 2018 року розпочато судовий розгляд справи, в судових засідання сторони давали пояснення по суті позовних вимог, допитувались свідки, однак, в судовому засіданні 26 листопада 2018 року оголошено перерву у зв'язку з викликом та допитом свідка до 28 грудня 2018 року.

У судове засідання 28 грудня 2018 року, повідомлені належним чином, позивач ОСОБА_5 і його представник ОСОБА_1 не з'явились, від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було судом задоволено, судове засідання у зв'язку з неявкою сторони позивача було відкладено на 17 січня 2019 року.

У судове засідання 17 січня 2019 року позивач ОСОБА_5 і його представник ОСОБА_1, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, повторно не з'явились, подали клопотання, кожен зокрема, про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому процесі представника позивача ОСОБА_1, що підтверджується відповідними доказами. Заяви про розгляд справи у відсутності позивача не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України свідчить про те, що законодавець передбачив право суду залишити позовну заяву без розгляду у випадках повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин, або неповідомлення ним про причини неявки.

Таким чином, позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_1, які повторно не з'явилися в судове засідання, двічі повідомляли суд про поважні причини своєї неявки, а тому суд першої інстанції не мав підстав залишати позовну заяву без розгляду.

Крім того, з врахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, що в даній справі неодноразово проводились судові засідання, в яких позивач давав пояснення по суті спору та допитувались свідки, суд першої інстанції мав право закінчити розгляд справи у відсутності позивача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року в даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді