ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 715/1101/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Андрушків С.П.,

позивач/відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1,

відповідач/третя особа за зустрічним позовом: Глибоцька селищна рада Глибоцького району Чернівецької області,

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа, яка замовляє самостійні вимоги щодо предмета спору/позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_5,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Цуренка В.А., повний текст рішення складено 21 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Глибоцької селищної ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 (залучені до участі у справі 06.07.2018 року), ОСОБА_4 (залучена до участі у справі 10.12.2018 року), в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1 й складається із: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,40 кв.м., у т.ч. житлова площа 61,0 кв.м., літньої кухні літ «Б», сараїв літ. «В», «Г», вбиральні літ. «Д», колодязя № І, огорожі № 1-3, загальною вартістю 234 554 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її дід -ОСОБА_6, внаслідок чого відкрилася спадщина за заповітом від 27.10.2017 року, яким останній заповів все своє майно ОСОБА_1

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок 15.05.2018 року приватним нотаріусом Глибоцького районного

Провадження №22-ц/822/359/19 Категорія 5

нотаріального округу ОСОБА_7 було винесено постанову №473/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому з підстав наведеного просила позов задовольнити.

В свою чергу у липні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання права власності на частку нерухомого майна.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_8, яка на день смерті проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Вказувала, що її мати разом із ОСОБА_6 починаючи з 80-х років розпочали будівництво спірного будинку по АДРЕСА_1, яке було завершене 1987 року, в якому проживали разом по день смерті ОСОБА_8

В подальшому, з метою оформлення спадщини після смерті матері вона звернулася з заявою до приватного нотаріуса Тимофтій Л.М., де була заведена спадкова справа та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

На підставі наведеного просила становити факт проживання ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу з 1978 року по день смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину нерухомого майна, яке розташоване по АДРЕСА_1

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1, і складається із: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,40 кв.м., у т.ч. житлова площа 61,0 кв.м., літньої кухні літ «Б», сараїв літ. «В», «Г», вбиральні літ. «Д», колодязя № І, огорожі № 1-3, загальною вартістю 234 554 грн.

У задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_5 відмовлено повністю у зв'язку із застосуванням наслідків спливу строку позовної давності.

Не погоджуючись із наведеним рішенням суду ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку, скарга містить обґрунтування лише в частині незгоди із застосуванням судом строку позовної давності в частині визначення початку його перебігу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції пов'язав початок перебігу строку давності для звернення ОСОБА_5 до суду з позовом з отриманням 20.11.2014 року постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, однак станом на вказану дату апелянт не знала і не могла знати про порушення її права на частку в нерухомому майні, а про порушення права дізналася лише в кінці червня 2018 року, оскільки в період часу з 27.12.2017 року по 22.06.2018 року перебувала за кордоном та не могла знати про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

На підставі наведеного просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, заявлених в позовній заяві.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга законність рішення суду першої інстанції не спростовує.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.76, ч.1 ст.77, ст.78 ЦПК Країни, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.) Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України і воно в повній мірі їм відповідає.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову третьої особи ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 пропустила строки позовної давності без поважних причин, із клопотанням про поновлення строку позовної давності не зверталася, що відповідає вимогам ч.4 ст.267 ЦК України,

З таким висновком суду погоджується і колегія судді виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4).

27.10.2017 року секретарем виконкому Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області посвідчено заповіт (який складений пізніше попередніх заповітів), згідно якого ОСОБА_6 все належне йому майно заповів ОСОБА_1, яка своєчасно прийняла спадщину звернувшись до нотаріальної контори 15.05.2018 року (а.с.5, 25).

Спірне нерухоме майно складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,40 кв.м, в тому числі житловою площею 61,00 кв.м, літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г». вбиральні літ. «Д», колодязя №І та огорожі №1,2,3, що розташовані по АДРЕСА_1, який введений в експлуатацію згідно акту від 28 лютого 2001 року і затверджений рішенням виконкому Глибоцької селищної ради за №4/30 від 04.04.2001 року (а.с.21).

25.05.2001 року виконкомом Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на ім'я ОСОБА_6 (а.с.13).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть, а після смерті останньої спадщину прийняла ОСОБА_5, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Тимофті Л.М. № 878/02-14с/с/№81/2011 від 19.11.2018 року, з якої вбачається про заведення 27.10.2011 року спадкової справи до майна ОСОБА_8 (а.с.70-71, 130).

20.11.2014 року постановою приватного нотаріуса Тимофтій Л.М. №680/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з відповідними частками належних до нього господарських будівель і споруд, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.193).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, оцінюючі докази в сукупності вбачається, що ОСОБА_5 було відомо про проживання її матері ОСОБА_8 з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу та будівництво останніми спірного житлового будинку; смерть матері ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок чого за заявою ОСОБА_5 27.10.2011 року була заведена спадкова справа; обізнаність з 2011 року після смерті матері про реєстрацію житлового будинку за покійним ОСОБА_6, коли той уклав договір довічного утримання з ОСОБА_10; про відмову 20.11.2014 року у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку спірного будинку.

Наведені обставини підтверджуються змістом зустрічної позовної заяви та матеріалами справи, а тому будучи обізнаною про наявність прав на частку у спірному майні з 2011 року та отримавши відмову у визнанні такого права у встановлений законом спосіб ще 20.11.2014 року, ОСОБА_5 звернулась до суду лише у липні 2018 року.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачка за зустрічним позовом пропустила строк позовної давності, перебіг якого почався з моменту невизнання у визначений державою спосіб її прав на спірне майно, спроможна була звернутися до суду з позовом відносно спірного майна, і причини не пов'язуються із наявністю чи відсутністю спору з ОСОБА_1, отже судом правильно застосовано наслідки спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відмовивши в задоволенні зустрічного позову на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Посилання ОСОБА_5 на те, що строк позовної давності нею не був пропущений, оскільки про порушення свого права на спірний будинок вона дізналася лише в кінці червня 2018 року, коли повернулася із за кордону, спростовуються наведеними вище висновками.

Згідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан /