ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» квітня 2019 року

м. Харків

справа № 635/1387/19-ц

провадження № 22ц/818/2132/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2,

відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, представник відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року в складі судді Токарєвої Н.М.

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними дії приватного нотаріуса, скасування державної реєстрації права власності та відшкодування моральної шкоди та просив:

визнати недійсною довіреність № 624 від 24 жовтня 2016 року, посвідчену Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5;

визнати недійсним договір купівлі-продажу № 652 від 05 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_7, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5;

визнати незаконними нотаріальні дії приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 щодо нотаріального посвідчення довіреності № 624 від 24 жовтня 2016 року та договору купівлі-продажу №652 від 05 листопада 2016 року;

стягнути моральну шкоду з приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в розмірі 8924, 15 грн.;

скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4, а саме: на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями, загальна площа якого становить 38,3 кв. м., житлова площа 24,5 кв. м., опис: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», веранда літ. «а1», сарай літ. «Б», погріб літ. «П», гараж літ. «В», вбиральня літ. «Д», ворота №1, огорожа №2, огорожа № 3, розташованих за адресою: вулиця Горіхова (колишня вулиця Жовтнева), № 37, смт. Коротич, Харківський район, Харківська область; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 652 від 05 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 251 від 05 листопада 2016 року, номер запису про право власності № 17356716, дата реєстрації 05 листопада 2016 року о 12:44:57, державний реєстратор приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5;

стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 48 924,15 грн.;

вирішити питання про розподіл судових витрат між відповідачами, що сплачені позивачем при зверненні до суду із позовною заявою в сумі 4610,40 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що у позовній заяві заявлені вимоги про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними дії приватного нотаріуса, скасування державної реєстрації права власності, оскільки всі дії відповідачів не відображали його дійсної волі, а саме: довіреність щодо нерухомого майна була видана із застосуванням обману та її видача не була спрямована на реальне настання правових наслідків у вигляді відчуження єдиного нерухомого майна ОСОБА_1; повірений при вчиненні своїх повноважень за довіреністю діяв всупереч інтересам довірителя та прагнув поліпшити свій власний та контрагента майновий стан за рахунок довірителя, що ним і було зроблено на підставі довіреності; приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 не виконала жодного припису закону щодо розяснення йому його прав та обовязків за довіреністю, правових наслідків, що обумовлені нею; не зясувала його дійсних намірів, нотаріально посвідчила протиправний договір купівлі-продажу, що стало підставою реєстрації права власності за ОСОБА_4 частини нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зазначив, що існує висока імовірність того, що відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, що потягне відсутність можливості поновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача, оскільки на сьогоднішній день відповідачами вже здійснено багато дій щодо отримання його майна у свою власність та поліпшення свого матеріального стану за його рахунок.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями, загальна площа якого становить 38,3 кв. м., житлова площа 24,5 кв. м., опис: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», веранда літ. «а1», сарай літ. «Б», погріб літ. «П», гараж літ. «В», вбиральня літ. «Д», ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, розташованих за адресою: вулиця Горіхова (колишня вулиця Жовтнева), № 37, смт. Коротич, Харківський район, Харківська область, який належить на праві власності ОСОБА_4, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 652 від 05 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 251 від 05 листопада 2016 року, номер запису про право власності № 17356716, дата реєстрації 05 листопада 2016 року о 12:44:57, державний реєстратор приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області заяву ОСОБА_1 задоволено частково, забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_4 та іншим особам відчуження 2/3 частин житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», верандою літ. «а1», загальною площею 38,3 кв. м., житлова площа 24,5 кв. м., з надвірними будівлями: сарай літ. «Б», погріб літ. «П», гараж літ. «В», вбиральня літ. «Д», ворота № 1, огорожа № 2, огорожа № 3, що знаходяться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Коротич, вулиця Горіхова, будинок № 37, який належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2016, за № 652, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, що зареєстровано в реєстрі 05 листопада 2016 року за реєстраційним номером № 251, номер запису про право власності № 17356716, дата реєстрації 05 листопада 2016 року, державний реєстратор - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі; не звернув увагу на те, що наміри реалізації спірного будинку у неї відсутні, оскільки вона придбала його для особистих потреб та бажає ним користуватися; що у спірному будинку вона не була більше року, оскільки там незаконно мешкає ОСОБА_1, який не бажає виселятися; що на розгляді у Харківському районному суді Харківської області перебуває справа за її позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; що ОСОБА_1 знищує належне їй майно, користується світлом, газом, рахунки за які сплачує вона; що фактів, які б вказували на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду немає, а тому немає необхідності у забезпеченні позову.

08 квітня 2019 року від представника ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому посилалася на те, що при обранні заходу забезпечення позову суд керувався принципами співмірності та диспозитивності. Обраний ним захід прийнято на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який підтверджує право власності на спірне майно за ОСОБА_4 та не порушує її права та права третіх осіб.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що представником позивача надані достатні докази виникнення спору між сторонами, тому у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушені права позивача або буде існувати реальна загроза їх порушення, що в подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі його задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними дії приватного нотаріуса, скасування державної реєстрації права власності та відшкодування моральної шкоди.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з повіреним довіреністю уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, в органах нотаріату, перед субєктами оціночної діяльності, у відповідних органах державної реєстрації прав, бюро технічної інвентаризації, Державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру», управлінні Держгеокадастру, відповідному відділі земельних ресурсів, землевпорядних організаціях, Держземагенстві, відповідному Центрі надання адміністративних послуг, всіх комунальних підприємствах та інших компетентних органах з питань оформлення та державної реєстрації його права власності на нерухоме майно 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по вулиці Горіховій, № 37 в смт. Коротич Харківського району Харківської області, а також продажу належної йому 2/3 частки вищевказаного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за ціну та на умовах на свій розсуд, або подарувати вищевказану частку житлового будинку ОСОБА_4 на умовах на свій розсуд. Довіреність видана терміном на три роки, дійсна до 24 жовтня 2019 року та посвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5В.(а. с. 14).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання на 16 травня 2019 року (а. с .60-61).

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей 14 серпня 2018 року дія вказаної довіреності припинена за заявою ОСОБА_1

Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 05 листопада 2016 року ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі вищевказаної довіреності, з однієї сторони, та ОСОБА_4 з другої сторони, уклали договір про те, що ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_4 прийняла 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого по вулиці Горіховій, № 37 в смт. Коротич Харківського району Харківської області та сплатила за неї встановлену грошову суму, яка за домовленістю сторін складає 93 461, 00 грн.

Як вбачається із зазначеного договору ця частка житлового будинку належить ОСОБА_1 на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 03 липня 1999 року за реєстром № 1-949, який видано Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 26 жовтня 2016 року за реєстровим № 3-386 (право власності № 17137518, зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 жовтня 2016 року, реєстраційний номер обєкту № 251).

Вказаний договір укладено 05 листопада 2016 року та посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Право власності за ОСОБА_4 на 2/3 частки зазначеного житлового будинку із надвірними будівлями зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 листопада 2016 року на підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати недійсними довіреність, договір купівлі-продажу нерухомого майна, визнати незаконними дії приватного нотаріуса, скасувати державну реєстрацію права власності та відшкодувати моральну шкоду.

В суді апеляційної інстанції учасники справи пояснили, що справу не розглянуто.

Зважаючи на те, що справу не розглянуто, зазначений позов має майновий характер, між сторонами дійсно виник спір щодо 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та існує обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що призведе до невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами позивача. Підстав для скасування обраного судом заходу забезпечення позову не вбачається.

Доводи ОСОБА_4 щодо відсутності у матеріалах справи доказів щодо того, що вона вивозить майно із спірного будинку, оскільки має наміри реалізувати його не є самостійною підставою для скасування вжитого судом першої інстанції заходу забезпечення позову.

Інші доводи та вимоги апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновки суду та не дають підстав вважати, що при розгляді заяви судом допущено порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

ОСОБА_8

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року.