1Справа № 335/3277/18 2/335/159/2019
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
22 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Шутіної С.А., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне.
На обліку в службі у справах дітей ЗМР перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв.25/1.
Відомості про батька внесені зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Мати дитини ОСОБА_2 має реєстрацію місця проживання разом з донькою, проте фактично з дитиною не проживає, участі в її вихованні не приймає.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.12.2017 року дитина відібрана у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.
05.03.2018 року на виконання рішення суду дитина відібрана у матері без позбавлення її батьківських прав та тимчасово влаштована до КЗ « Запорізький обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей» де перебуває до тепер.
Відповідно до листа КЗ « Запорізький обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей» від 15.03.2018 року за час перебування дитини матір її не відвідувала.
Дитина перебувала на профілактичному обліку у відділу Вознесенівського району служби (управління ) у справах дітей ЗМР як така, що опинилась у складних життєвих обставинах з 15.04.2015 року по 16.01.2018 року.
Згідно з листами КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10», від 30.06.2017 № 1233/01-8 та від 07.03.2018 №528/01-08, мати з лікарями не спілкується, станом здоровя доньки не цікавилась, станом здоровя дівчинки опікувалась бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
Згідно з характеристикою від 07.03.2018 року №01-19/114 та листом Запорізької загальноосвітньої школи №39 від 05.01.2018 №01-19/64, ОСОБА_2 не приділяє достатньо уваги вихованню доньки, не підтримує звязок з класним керівником, не цікавиться успіхами доньки, не відвідує батьківські збори, в 2 семестрі 2016-2017 навчального року ОСОБА_1 перестала відвідувати заняття, з 01.09.2017 року також до навчання не приступила, проведені школою заходи позитивних результатів не дали.
Згідно з актами обстеження умов проживання дитини від 05.03.2018 року та 29.08.2017 року, умови для проживання та виховання дитини в квартирі не створені, наявний борг за послуги холодного водопостачання.
В 2015 році судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.10.2015 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стягнутий борг за послуги гарячого водопостачання у на користь Концерну «Міські теплові мережі».
Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 22.03.2018 року №737/03-В, спеціалістами центру неодноразово здійснювались виходи за місцем проживання дитини. Жодного разу потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчиняв. За місцем проживання залишались повідомлення з проханням звернутись до Центру, але члени родини ОСОБА_2 з приводу отримання соціальної допомоги не звертались, під соціальним супроводом не перебували.
ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обовязків по відношенню до доньки, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання донькою освіти, у звязку з чим позивач просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дитиною аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/2 частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Представник позивача у судове засідання не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
У звязку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини серії І-ЖС 009745, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Запоріжжя 26.05.2005 року. Згідно довідки Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № від 22.04.2015 року відомості про батька внесено відповідно до ст. 135 СК України за вказівкою матері.
Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
05.03.2018 року, на виконання вищевказаного заочного рішення, дитина відібрана у матері без позбавлення її батьківських прав та тимчасово влаштована до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебуває дотепер.
Відповідно до листа вказаної установи від 15.03.2018 №01-14/93, за час перебування дитини у закладі мати її не відвідувала.
Дитина перебувала на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як така, що опинилась у складних життєвих обставинах з 15.04.2015 року по 16.01.2018 року.
Згідно з листами КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10», від 30.06.2017 р. № 1233/01-8 та від 07.03.2018 р. №528/01-08, мати з лікарями не спілкується, станом здоровя доньки не цікавилась, станом здоровя дівчинки опікувалась бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
Згідно з характеристикою від 07.03.2018 р. №01-19/114 та листом Запорізької загальноосвітньої школи №39 від 05.01.2018 р. №01-19/64, ОСОБА_2 не приділяє достатньо уваги вихованню доньки, не підтримує звязок з класним керівником, не цікавиться успіхами доньки, не відвідує батьківські збори, в 2 семестрі 2016-2017 р.р. навчального року ОСОБА_1 перестала відвідувати заняття, з 01.09.2017 року також до навчання не приступила, проведені школою заходи позитивних результатів не дали.
Згідно з актами обстеження умов проживання дитини від 05.03.2018 р. та 29.08.2017р., умови для проживання та виховання дитини в квартирі не створені, наявний борг за послуги холодного водопостачання, гарячого водопостачання.
Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 22.03.2018 р. №737/03-В, спеціалістами центру неодноразово здійснювались виходи за місцем проживання дитини. Жодного разу потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчиняв. За місцем проживання залишались повідомлення з проханням звернутись до Центру, але члени родини ОСОБА_2 з приводу отримання соціальної допомоги не звертались, під соціальним супроводом не перебували.
ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обовязків по відношенню до доньки, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання донькою освіти.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 22.03.2018 року складено висновок про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її доньки ОСОБА_1, передбачених п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України.
Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.
Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобовязаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на зясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини відповідачем ОСОБА_2
Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у звязку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_1.
Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у КУ „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей „ЗОР та перебуває на повному державному забезпеченні, у звязку з чим з відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та роз'яснення, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, та бере до уваги матеріальний стан відповідача, а також ту обставину, що відповідач є працездатною особою, даних щодо перебування на її утриманні непрацездатних осіб суду не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Частиною 1 ст. 244 СК України передбачено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.
Враховуючи обставини справи, беручи до уваги, що питання щодо призначення неповнолітній ОСОБА_1 опікуна або піклувальника судом не вирішувалося, аліменти на утримання дитини не можуть стягуватися на користь особи, на утриманні якого дитина перебуває, оскільки у встановленому законом порядку правосубєктність такої особи щодо неповнолітньої ОСОБА_1 судом не встановлена.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи, що позивачем не ставиться питання про стягнення аліментів шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у передбаченому ст. 166 СК України порядку, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на корить неповнолітньої ОСОБА_1 на її утримання, починаючи у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову з 26.03.2019 року.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 117 а кв.25/1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2018 року та до повноліття дитини.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 117 а кв.25/1 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: А.В.Воробйов