Справа № 307/2895/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1,

з участю секретаря Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі відділення публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» - Ужгородського Регіонального відділення, на ухвалу Тячівського районного суду від 30 жовтня 2018 року (у складі судді Чопика В.В.) за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі відділення публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» - Ужгородського Регіонального відділення, до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородського РУ (надалі Банк) звернулося до суду з позовом у серпні 2013 р.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 671/09-2006 від 19.09.2006 р. на загальну суму 686 014,98 грн. і вирішити питання розподілу судових витрат.

12 серпня 2013 р. ухвалою судді Тячівського районного суду в справі було відкрито провадження (том №1, а.с.16).

Рішенням Тячівського районного суду від 15 травня 2014 р. (том №1, а.с.97-100) у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 р. (том №1, а.с.177-181) апеляційну скаргу Банку відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 р. (том №1, а.с.239-243) рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Тячівського районного суду від 30 жовтня 2018 р. (оскаржувана ухвала) позов Банку залишено без розгляду через повторну неявку позивача, належним чином повідомленогопро час і місце розгляду справи (том №2, а.с.22).

Банк просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Узагальнені доводи зводяться до такого:

-суд не надав належної правової оцінки заяві Банку про розгляд справи без участі позивача;

-суд не вірно встановив належність повідомлення позивача про час і місце розгляду справи.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, встановив повторну неявку позивача, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Також установив, що заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.

Згідно з положеннями ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, умовами для вчинення цієї процесуальної дії є належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи (виклик до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 128-130 ЦПК України), повторність неявки та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

При цьому питання поважності причин не має правового значення.

Із матеріалів справи видно, що на судове засідання, яке відбулося 30 жовтня 2018 р. (дата постановлення оскаржуваної ухвали), Банк був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (том №2,а.с.20), однак у судове засідання представник Банку не зявився і про причини своєї неявки суд не повідомив.

На судове засідання, яке було призначено на 19 вересня 2018 р., Банк був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (том №2, а.с.15), однак у судове засідання представник Банку не зявився і про причини своєї неявки суд не повідомив.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив повторну неявку позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Апеляційний суд, у свою чергу, критично оцінює довід апеляційної скарги про розгляд справи без участі позивача, яка відсутня у матеріалах справи, але додана до апеляційної скарги (том №2, а.с.31).

Заява про розгляд справи без участі позивача датована 20 лютого 2014 р. і представник Банку просить розгляд справи призначений на 21.02.2014 р. о 14.30 год. провести без участі представника позивача.

Указана заява відсутня у матеріалах справи, жодного судового засідання на 21.02.2014 р. о 14.30 год. судом першої інстанції не призначалося. Натомість, судове засідання відбулося 20.02.2014 р. (том № 1, а.с.47), на якому представник Банку був відсутній. Суд відклав розгляд справи на 04 березня 2014 р. о 13.20 год., Банк був належним чином повідомлений про це судове засідання (том №1, а.с.50) і представник Банку був присутній на такому (том №1, а.с.52).

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Отже, приписи цієї статті дають право суду розглядати справу по суті за відсутності позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

Крім того, справу направлено до суду першої інстанції після перегляду її у Верховному Суді, а в силу припису ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив повторність неявки позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, однак за умови передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції після перегляду судових рішень у касаційній інстанції, суд першої інстанції мав не залишати позов без розгляду, а розглядати справу по суті спору за відсутності позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи (ч.1, п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України).

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі відділення публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» - Ужгородського Регіонального відділення, задовольнити.

2.Ухвалу Тячівського районного суду від 30 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 12 квітня 2019 р.

Судді: