Провадження № 2-др/638/23/19
02.05.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.
за участю секретаря Жакун Н. О.
з участю судового розпорядника ОСОБА_1
Сторони та треті особи у судове засіданні не зявилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином.
У відповідності до частини 4 статті 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляд заяви.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Державний нотаріус Пятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання недійсним відмовлено, витрати по сплаті судового збору залишено за позивачем.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.
Так, дійсно, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем, оскільки заява про необхідність відшкодування таких судових витрат була подана 16.04.2019 року, зокрема до закінчення судових дебатів, без остаточного розрахунку судових витрат та доказів, що підтверджують їх понесення.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.
Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 3 наведеної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як встановлено судом, 11 березня 2019 року між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатським обєднанням «ОСОБА_3 і партнери» укладено договір №43 про надання правової допомоги.
Адвокатом, що здійснює представництво інтересів відповідача є ОСОБА_3, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1987 від 27.04.2016 року, що підтверджується ордером, виданим адвокатським обєднанням «ОСОБА_3 і партнери».
16 квітня 2019 року адвокатом ОСОБА_3 через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова було подано відповідну заяву про необхідність відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу, при цьому дана заява була подана з дотриманням визначеного частиною 8 статті 141 ЦПК України строку.
При цьому, участь адвоката в одному судовому засіданні розраховується як дві години часу, незалежно від того чи відбулося засідання, та з яких причин було відкладено, що випливає з умов договору №43 та додатків до нього.
Відповідно до умов додаткової угоди №1 до договору №43 про надання правової допомоги від 11.03.2019 року про порядок обчислення та оплати послуг на правову допомогу, одна година надання послуг адвокатом адвокатського обєднання «ОСОБА_3 і партнери» встановлена у розмірі 500 ( пятсот) грн 00 коп., тобто сторонами даного договору встановлена погодинна оплата послуг адвоката.
Таким чином, загальний розмір витрат на надання правничої допомоги ОСОБА_2 розраховується за формулою: кількість годин надання правничої допомоги х 500,0 грн, та становить: 500,0 х 2 + 500,0 х 2+ 500,0 х 2 = 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Вказані витрати підтверджуються актами приймання передачі підготовленої до виконання роботи від 13.03.2019 року, від 05.04.2019 року, від 16.04.2019 року; рахунками-фактурами №08-04/19 від 08.04.2019 року, №17-04/19 від 17.04.2019 року; квитанціями про оплату послуг від 10.04.2019 року №22 на суму 2000, 00 грн. та від 02.05.2019 року №6 на суму 1000, 00 грн., з яких вбачається що відповідач ОСОБА_2 сплатила Адвокатському обєднанню «ОСОБА_3 і партнери» грошові кошти у загальному розмірі 3000, 00 грн., як оплата за договором №43 про надання правової допомоги від 11.03.2019 року.
Оскільки відповідачем ОСОБА_2 надано документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням їй правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн., у зв'язку з чим вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
«Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, паспорт серії МН 962665, виданий Червонозаводським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 18.11.2011 року, зареєстрованої за адресою: м. Харків, б-р. НетіченськийАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_2, паспорт серії МТ 224006, виданий Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 07.03.2012 року, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Додаткове рішення суду є невідємною частиною рішення від 16 квітня 2019 року.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: