ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1044/19 Справа № 203/7722/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2018 року заяву задоволено, визнано виконавчий лист, виданий у цивільній справі №203/7722/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2007 року №2007-ПМ-67, а також компенсації судових витрат, загальною сумою 2.086.453 грн.60 коп., таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») ставить питання про скасування ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2018 року та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, посилаючись на те, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу сторони по справі не скористались.

У судовому засіданні 09 квітня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав клопотання про залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» без розгляду, оскільки, на його думку, апеляційна скарга подана по іншій справі.

Відповідно до ч.2 ст.356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1)найменування суду, до якого подається скарга; 2)повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3)повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4)рішення або ухвала, що оскаржуються; 5)в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6)нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7)клопотання особи, яка подала скаргу; 8)дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9)перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Колегія суддів наголошує на тому, що апеляційна скарга подана саме у даній справі та відповідає вимогам законодавства, доводи клопотання є надуманими та хибними, тому дане клопотання до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга підлягає до розгляду по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження 05 жовтня 2017 року, оскільки виконавчий лист по справі про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ "Приватбанк" до виконання повинен був бути пред'явлений до 01 грудня 2016 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Заочним рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2007-ПМ-67 від 15 червня 2007 року 2.082.799 грн.60 коп., з яких заборгованість за кредитом - 1.811.387 грн.55 коп., заборгованість по відсоткам 258.322 грн.89 коп. та пеня 13.089 грн.16 коп. та 3.654 грн. судових витрат (т.1 а.с.125-127).

Представник банку виконавчий лист отримав 28 лютого 2017 року (т.1 а.с.142).

З копії виконавчого листа вбачається, що строк пред'явлення його до виконання було встановлено до 01 грудня 2016 року.

05 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження (т.1 а.с.152).

У заяві ОСОБА_1 просила визначити виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню саме у зв'язку з пропуском строк пред'явлення його до виконання.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов'язання визначені главою 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Колегія суддів наголошує на тому, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на підтвердження того, що виконавчий лист оформлений не у відповідності з законом, або місить помилки, розбіжності з ухваленим рішенням, - заявником не надано.

Заявник ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів щодо виконання судового рішення, а також того, що виконавчий лист видано помилково.

Посилання заяви на пропуск банком строку на пред'явлення спірного виконавчого листа до виконання не може бути прийнято до уваги, оскільки виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження").

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що зі скаргою на дії державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження заявник не звертався й такі дії виконавця протиправними не визнавались.

Суд першої інстанції в повному обсязі не перевірив доводи заявника щодо порушень державним виконавцем своїх обов'язків під час проведення виконавчих дій та дав неправильну оцінку доказам, зібраним по справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, адже вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1.762 грн.

Доводи клопотання про звільнення від сплати судових витрат по справі, поданого представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 09 квітня 2019 року, до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2018 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1.762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.