Провадження №2/522/1495/19
Справа № 522/4801/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.03.2018 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, про визнання виконавчого напису вчиненого 18.05.2018 року Чуловським В.А. , зареєстрований в реєстрі за №8980 таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 05.06.20006 року між ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання кредиту №2006/13-2.06/587, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті у розмірі 159 218 дол. США на строк до 04.06.2021 року зі сплатою 11,25% річних за користування кредитом. 09.01.2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Берег-Будгруп» було укладено договір №297 про пайову участь у будівництві житла. 08.04.2006 року між ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки за майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. З 11.11.2011 року ОСОБА_3 після одруженням змінила прізвище на ОСОБА_3. Вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, бо нотаріус не повідомив про вчинення нотаріальної дії та не пересвідчився в безспірності заборгованості. Безспірність заборгованості, адже виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача. Безспірність заборгованості також спростовується наявність судового спору між сторонами.

По справі проведено автоматизований розподіл, в результаті якого справа була передана судді Бондарю В.Я.

Ухвалою суду від 27.03.2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 23.04.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.05.2018 року.

До суду 21.05.2018 року надійшов відзив від ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якого просили відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відзначено, що безспірність заборгованості підтверджує певний перелік документів, наявність в суді спору не свідчить про неможливість вчинення виконавчого напису. Також вказують, що нотаріус не може бути відповідачем по справі.

У зв`язку з неявкою відповідачів у підготовче засідання призначене на 21.05.2018 року, зважаючи на думку представника позивача, розгляд справи було відкладено на 06.07.2018 року.

Ухвалою суду від 06.07.2018 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 02.10.2018 року.

У зв`язку з першою неявкою відповідача у судове засідання 02.10.2018 року розгляд справи було відкладено на 06.12.2018 року.

Представником позивача було подане клопотання про відкладення розгляду справи, суд визнав причини неявки ОСОБА_4 поважними та відклав розгляд справи на 27.02.2019 року.

02.01.2019 року до суду надійшла заява приватного нотаріуса Чуловського В.А ., який вказує, що його статус як відповідача визначено не вірно, просив розглядати справу за його відсутності.

До суду 22.02.2019 року надійшла відповідь на відзив, згідно якої вказує, що наявність спору в суді щодо заборгованості є підставою для визначення заборгованості не безспірною. Також вказує, що ОСОБА_1 заперечується навіть не розмір заборгованості, а факт видачі кредитних коштів.

У судовому засіданні 27.02.2019 року було задоволено клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» Іванова Ю. О. про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 11.04.2019 року.

У судове засіданні 11.04.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази на належність, достатність, допустимість та достовірність, дослідивши їх окремо та у взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» та ОСОБА_3 було укладено Договір №297 про дольову участь будівництва житла, а саме квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.19-24).

09.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» та ОСОБА_3 було укладено Договір №298 про дольову участь будівництва житла, а саме квартири, розташованої в АДРЕСА_2 (а.с.29-34).

05.06.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту №2006/13-2.06/587, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 159 218 дол. США зі сплатою 11, 25 % річних зі строком повернення до травня 2021 року (а.с.38-42).

З метою забезпечення кредитного договору між банком та ОСОБА_6 05.06.2006 року було укладено договір поруки №07-15/632 (а.с.45).

08.04.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1375, відповідно до умов якого в іпотеку було передано Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту, майнові права на незакінчену будівництвом двох кімнату квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-18).

08.04.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1376, відповідно до умов якого в іпотеку було передано Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту, майнові права на незакінчену будівництвом двох кімнату квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11-14).

11.11.2011 року позивача ОСОБА_3 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1 , як ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції серії НОМЕР_1 (а.с.55).

18.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту №2006/13-2.06/587 від 05.06.2006 року, боржником за яким є ОСОБА_3 у розмірі 271 035,26 дол. США (а.с.46).

12.03.2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2011 року задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з боржника та поручителя заборгованість в сумі 1 428 845,49 грн. (один мільйон чотириста двадцять вісім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 49 коп.).

Заочне рішення від 07.06.2011 року було скасовано та 28.12.2016 року постановлено рішення, яким визнано припиненим договір поруки укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 та стягнуто заборгованість з ОСОБА_3 у розмірі 8894370 (вісім мільйонів вісімсот дев`яносто чотири тисячі триста сімдесят) грн. 94 коп.

Не погоджуючись з рішення Приморського районного суду м. Одеси позивач у даній справі подала апеляційну скаргу, яка ще не розглянута Одеським апеляційним судом, що свідчить про те, що Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2016 року ще не набрало законної сили.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач вказав як підставу позову, що Банк не надав нотаріусу документів, які підтверджуються безспірність заборгованості, а сама заборгованість не є безспірною.

Вирішуючи спір в цій частині суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена ст. 18 Цивільного кодексу України (ЦК), ст. 28 ЦПК, главою 14 Закону № 3425-XII, ч. 6 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (Закон № 2654-XII), ч. 3 ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (Закон № 898-IV), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

У відповідності до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на час вчинення спірного виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно п.3.1-3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

На час розгляду справи в суді та на час вчинення виконавчого напису в провадженні суду апеляційної інстанції перебувала та перебуває справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що не може свідчити про безспірність заборгованості.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З матеріалів справи не вбачається направлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимоги про усунення порушень ОСОБА_1 До відзиву ПАТ «Укрсоцбанк» та до заяви приватного нотаріуса Чуловського В.А. таких доказів не додано.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, суд установив, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» не було дотримано всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме нотаріусом вчинено виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, зважаючи на те, що судом розглядалася справа про стягнення заборгованості за кредитними договорами та виконавчий напис вчинено без належного повідомлення боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки нотаріусом не було встановлено безспірності суми заборгованості та зважаючи на недоведеність належного повідомлення боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 76/81, 102, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №8980 від 18.05.2017 року за кредитним договором №2006/13-2.06/587 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22.04.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар