Справа № 661/440/19
Провадження № 2-о/661/33/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

04 квітня 2019 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Бойко М.Є.,

за участю секретарів: Ярошенко І.В., Антоненко І.О.,

розглянувши в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка Херсонської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Таврійська міська рада Херсонської області про встановлення факту прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт прийняття спадщини його матірю ОСОБА_2 в період з 2002 до 2004 року, що відкрилась 30.06.2002 року після смерті його баби - ОСОБА_3

Свої вимоги заявник обгрунтував тим, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира № 8, в будинку № 68, в м.Таврійськ, м.Нова Каховка, Херсонської області. Після її смерті єдиний спадкоємець першої черги, яким була донька ОСОБА_2, спадщину на вищевказану квартиру не оформила, але прийняла фактично. 20 січня 2018 року остання померла, її єдиним спадкоємцем є він, але реалізувати свої спадкові права можливості не має, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину зв»язку із ненаданням ним доказів того, що ОСОБА_2 вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, що належало за життя її матері - ОСОБА_3 На день смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом у квартирі № 8, по вул. Вокзальній,68, а тому він просить суд задовольнити вимоги заяви.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав. Суду пояснив, що він з 1996 року зареєстрований та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Власниця квартири його баба ОСОБА_3 мешкала разом з ним, а у 2001 році з ними стала проживати і його мати - ОСОБА_2 ( хоча й була постійно зареєстрована за іншою адресою), оскільки баба зламала ногу та в зв»язку із цим потребувала стороннього догляду, який і здійснювала його матір. У 2002 році ОСОБА_3 померла, але мати залишилась жити з ним до 2004 року, а тому він вважає, що вона фактично прийняла спадщину на вищевказане майно.

Представник заінтересованої особи - Новокаховської міської ради Херсонської області у судове засідання не зявився, письмово просив розглядати справу в його відсутність, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечував.

Заслухавши заявника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заяви, оскільки заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження проживання його матері ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, м. Нова Каховка, Херсонської області, яка після смерті ОСОБА_3 є спадковим майном,а також фактичного вступу ОСОБА_2 в управління або володіння цим майном.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, яка померла 30.06.2002 року ( свідоцтво про смерть серії 1-КГ№113380, актовий запис №104), а заявник - онуком останньої та сином ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії І-АВ №254296 від 29.03.1971 року).

ОСОБА_2 померла 20.01.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ№254753 від 23.05.2018 року, актовий запис №65.

Квартира АДРЕСА_1, м. Нова Каховка, Херсонської області є спадковим майном померлої ОСОБА_3, оскільки у відповідності із свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом приватизації Херсонського відділення Одеської залізної дороги 20 лютого 1995 року згідно з наказом від 16 лютого 1995 року № 1321, належала їй на праві власності.

Постановою від 30.10.2018 року державного нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_6, померлої 20.01.2018 року, на квартиру № 8, що знаходиться за адресою: м.Таврійськ, м.Нова Каховка, Херсонської області, вул.Вокзальна, буд.68 з наступних підстав: спадкоємцем не надано необхідних доказів про прийняття спадщини, а саме, що ОСОБА_2 вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, що належало її матері ОСОБА_3, яка померла 30.06.2002 року..

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК,якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство,зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини,кола спадкоємців за законом.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 549 ЦК в редакції 1963 року визнається,що спадкоємець прийняв спадщину:1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом міністерства юстиції України №185 від 14 червня 1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після оформлення прав на нього.

Таких доказів вступу ОСОБА_2 в управління чи володіння спадковим майном ОСОБА_3 заявником суду не надано.

Також встановлено, що ОСОБА_2 не подавала в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

На підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_2 заявник надав суду лише акт від 15.01.2019 року, складений ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 у період з 2001 року по 2004 рік дійсно проживала його мати, оскільки ОСОБА_3 на той час мала похилий вік, а тому потребувала догляду. Під час проживання ОСОБА_2 брала участь у проведенні ремонту цієї квартири, оплачувала рахунки.

З матеріалів справи та пояснень в судовому засіданні заявника, свідків вбачається, що ОСОБА_1 з 1996 року зареєстрований та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він до 2005 року був сусідом заявника, який проживає постійно в квартирі №8, по вулиці Вокзальній, м.Таврійськ, м.Нова Каховка, Херсонської області. Разом з ним також жила його баба - ОСОБА_3, а тому він часто бачив там доньку останньої - ОСОБА_2, яка приходила її доглядати. Отже, такі показання свідка не можуть бути визнані беззаперечним доказом на підтвердження місця постійного проживання матері заявника.

Свідок ОСОБА_5 взагалі викладені ОСОБА_1 у заяві обставини не підтвердив, а, навпаки, показав суду, що всіма питаннями ремонту у квартирі займався заявник, останній же його і оплачував; цей ремонт відбувався у 2005-2006 роках.

Таким чином, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 не можуть братися до уваги, оскільки не підтверджують факт постійного проживання матері заявника у належній ОСОБА_3 квартирі і не свідчать про фактичний вступ ОСОБА_2 у володіння та управління цим спадковим майном .

ОСОБА_7, вказана у вже зазначеному акті від 15.01.2019 року, в судовому засіданні як свідок не допитувалась.

За наведених вище обставин вказаний акт не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом.

Зважаючи на викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 293-294,315-319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Таврійська міська рада Херсонської області про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2019 року.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко