Справа № 219/844/19
Провадження № 2/219/1098/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, АТ Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 47 245,23 грн. за кредитним договором № б/н від 01.11.2016 року, яка складається з наступного: 18 725,30 грн. заборгованість за кредитом; 9205,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 16 478,22 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2836,00 грн. штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та поєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 01.11.2016 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 19 107,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості.

Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, внаслідок чого станом 06.12.2018 року має заборгованість 47 245,23 грн., яка складається з наступного: 18 725,30 грн. заборгованість за кредитом; 9205,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 16 478,22 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2836,00 грн. штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без її участі у випадку неявки до судового засідання відповідача.

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась за невідомою суду причиною, про причини своєї неявки не повідомила, у звязку з чим суд у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 15 квітня 2019 року, відповідач зазначила, що просить: у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а у випадку, якщо суд вважає позов обґрунтованим, застосувати позовну давність, що є підставою для відмови позивачу задоволенні позовних вимог, з таких підстав. Так, позивачем не надано копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, можливо укладеною між сторонами, а з наданої копії, на думку відповідача, неможливо зробити висновок про те, що це за документ, якого він змісту, хто його склав і коли, чи було направлено волевиявлення особи на отримання кредиту у встановленому позивачем розмірі, також з неї не вбачається, яку саме картку нібито отримувала ОСОБА_1, при цьому зазначає також, що підпис в анкеті стоїть не її. Також, на її думку, позивач не виконав свій обовязок щодо надання документів належної якості та засвідчених належним чином, а враховуючи, що саме за клопотанням позивача справа розглядається у рамках спрощеного позовного провадження, у неї відсутні підстави для витребування доказів з власної ініціативи. При цьому, ОСОБА_1 також вважає неналежним та недопустимим доказом Умови та правила надання банківських послуг, оскільки позивачем не надано підтвердження того, що вказані умови надавались відповідачу при укладенні договору, або що вона була ознайомлена з ними у інший спосіб. Також вважає неналежним та недопустимим доказом розрахунок заборгованості за договором, наданий позивачем, оскільки він не є первинним документом за своєю природою, а є письмовою інформацією за результатами обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, де проводилася антитерористична операція, нарахування штрафних санкцій: пені, комісії та штрафу заборонено. Також відповідачем зазначено про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки надано розрахунок нібито існуючої заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого станом на 01.11.2016 року відповідач мала заборгованість перед позивачем у розмірі 19 107,64 грн., яка нараховувалась чомусь лише до 06.12.2018 року, хоча виникла у 2012 році, що позивач приховує, надавши суду розрахунок, починаючи лише з 01.11.2016 року. Таким чином, вважає, що до спірного кредитного зобовязання слід застосувати позовну давність.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що предявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно умов якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № SAMDNWFC1 від 04.04.2014 року (далі за текстом Договір 1), а також приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (на сайті privatbank.ua), сторони узгодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 1942,98 грн., комісію на 158,05 грн., пеню на 0.00 грн., штраф на 734,97 грн. (п. 1.1.1 Генеральної угоди). Згідно п. 1.1.2 заборгованість за Договором № 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 20 262,64 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за Договором позичальник зобовязався в ден підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому, відкритому у Банку, рахунку в розмірі 1155,00 грн. (п. 1.2 Генеральної угоди) (а.с. 6).

Згідно п. 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 19 107,64 грн. на строк 36 місяців, з 01.11.2016 року по 30.11.2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 19 107,64 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 2% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені у Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 749,65 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2019 року.

У вказаній Генеральній угоді відповідач, поставивши свій підпис, погодилась з Умовами та правилами, а також підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: мету, на яку кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобовязаннями позичальника, тип процентної ставки, суму, на яку може бути виданий кредит, орієнтовну сукупну вартість кредиту і вартість послуги з оформлення договору (перелік всіх витрат, повязаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення і т.п.); строк, на який кредит може бути отриманий, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяг, можливість дострокового повернення кредиту і його умови, необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати процентів і державні субсидії, на які позичальник має право, і відомості про те, від кого позичальник може отримати детальну інформацію, переваги і недоліки запропонованих схем кредитування. Також ОСОБА_1 погодилась, що дана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір (а.с. 6 зворот).

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання був укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, оскільки в Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 01.11.2016 року відповідач своїм підписом погодилась з тим, що вказана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір.

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів того, що спірний договір від 01.11.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», нею у судовому порядку оспорювався та/або визнавався недійсним.

Суд також звертає увагу на те, що у вказаній генеральній угоді мається підпис відповідача, а у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 лише оспорюється справжність підпису в анкеті-заяві, а не в генеральній угоді, при цьому, своїм правом заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи відповідач не скористалась, що спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що вона не отримувала кредит, а також не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг під час укладення кредитного договору.

Таким чином, суд приходить висновку про те, що зазначений договір є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідач підписала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої ознайомлена з умовами надання банківських послуг, згодна з тим, що вказана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, та у відповідності до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року зазначений правочин не є нікчемним.

ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконала, останній черговий платіж здійснила 21.12.2016 року (а.с. 4).

З розрахунку заборгованості за договором від 01.11.2016 року вбачається, що заборгованість за кредитом станом на 06.12.2018 року становить 47 245,23 грн. та складається з наступного: 18 725,30 грн. заборгованість за кредитом; 9205,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 16 478,22 грн. нарахована комісія, 2836,00 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 4).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк і в порядку встановленому договором.

Відповідно п. 1.1.2.1.7 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка за кредитом в розмірі 24 % на рік (2% в місяць), яка не змінювалась.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки станом на 01.11.2016 року відповідач мала заборгованість перед позивачем у розмірі 19 107,64 грн., яка нараховувалась лише до 06.12.2018 року, хоча виникла у 2012 році.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідач останній платіж здійснила 21.12.2016 року, а АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 15.01.2019 року, що вбачається з інформації на конверті (а.с. 42), тобто без пропуску установленого статтею 257 ЦК України строку позовної давності, при цьому, датою останнього погашення заборгованості, визначеною Генеральною угодою від 01.11.2016 року, є 30.11.2019 року, у звязку з чим клопотання ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Судом при розгляді справи були створені всі необхідні умови для повного та всебічного розгляду справи, проте, відповідач не скористалась своїм правом щодо надання альтернативного розрахунку заборгованості за кредитом, а тому суд, з додержанням принципу диспозитивності та змагальності сторін, приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині заборгованості за тілом кредиту на процентів за користування кредитом. При цьому, надаючи оцінку аргументам відповідача щодо не доведення позивачем належними та допустимими доказами наявності заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не додав до позову оригінал генеральної угоди та первинні бухгалтерські документи, суд вважає їх неспроможними, оскільки клопотання про витребування вказаних доказів відповідачем під час розгляду справи не заявлялось. В свою чергу, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що в неї відсутні підстави для витребування доказів з власної ініціативи через те, що справа розглядається у рамках спрощеного позовного провадження за клопотанням позивача, суд також вважає неспроможними, оскільки розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не є перешкодою у здійсненні сторонами їх прав, зокрема, права заявити клопотання про витребування доказів. При цьому, суд також звертає увагу на те, що відповідач не була позбавлена права подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено ч. 4 ст. 277 ЦПК України, проте таким правом не скористалась.

В свою чергу, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним кредитним договором штрафу у розмірі 2836,00 грн. та комісії у розмірі 16 478,22 грн., оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -VII).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 Закону України «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Закону України «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція»

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, суд що вважає, що відповідач звільняється від сплати штрафу у розмірі 2836,00 грн. та комісії у розмірі 16 478,22 грн. на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором б/н від 01.11.2016 року.

Таким чином, без врахування нарахованої комісії та штрафу, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 01.11.2016 року становить 27 931,01 грн. та складається з такого: 18 725,30 грн. заборгованість за кредитом; 9205,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Тож, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1135,68 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , суму заборгованості за Кредитним договором Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 01.11.2016 року в розмірі 27 931 (двадцять сім тисяч девятсот тридцять одна) грн. 01 коп., яка складається з такого: 18 725 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять пять) грн. 30 коп. заборгованість за кредитом; 9205 (девять тисяч двісті пять) грн. 71 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, судовий збір у розмірі 1135 (одна сто тридцять пять) грн. 68 коп.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 16 478,22 грн., штрафу в розмірі 2836,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є.Дубовик