Справа № 595/2480/18
Провадження №8/603/2/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г. ,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

за участі:

заявника (боржника) ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Монастириським районним судом Тернопільської області 25.01.2019 року, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування заявленого посилається на те, що на даний час офіційно не працює, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1497 грн. щомісячно, жодних інших доходів не має, у звязку з необхідним регулярним медичним обстеженням не в змозі працевлаштуватись та збільшити свій дохід. Сина забезпечує всім необхідним, перераховує йому на картку грошові кошти, а також дає гроші на кишенькові витрати.

На підставі наведеного просить скасувати судовий наказ від 25.01.2019 року та видати судовий наказ, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 19.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про перегляд судового наказу підтримав, просить її задовольнити, винести судовий наказ, зменшивши розмір аліментів до 700 грн. щомісячно. У обґрунтування заяви також зазначив, що відкрив картковий рахунок і кожного тижня на різні потреби здійснює безпосередньо дитині грошовий переказ в розмірі 150-200 грн.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяву підтримала, посилаючись на наведені у ній підстави. Суду пояснила, що зазначені у заяві такі обставини, як інвалідність боржника, те, що він офіційно не працює, так як стан здоров»я не дозволяє на даний час працевлаштуватися, є нововиявленими, оскільки не були відомі стягувачу на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, а тому заяву ОСОБА_1 вважає підставною, такою, яку слід задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що зазначений у судовому наказі розмір стягуваних аліментів є мінімальним у відповідності до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Окрім цього, третя група інвалідності не свідчить про неможливість боржника працевлаштуватися, а положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено розмір відрахувань із пенсії на утримання (аліментів). Просить залишити судовий наказ від 25.01.2019 року в силі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

25.01.2019 року Монастириським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ, яким з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляду справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 та п. 4 постанови №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тому, необхідними умовами для встановлення нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні обґрунтованості доводів заявника про наявність істотних для справи обставин, які не були встановлені судом при видачі судового наказу, судом встановлено такі фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ИД №085609 від 5.12.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (на даний час ОСОБА_3) Л.М. є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 7.12.2016 року шлюб між сторонами у справі розірвано, дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на вихованні позивача.

Згідно довідки №2472, виданої 14.12.2018 року виконкомом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, на утриманні ОСОБА_3 перебуває двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5

Істотними та такими, що не були відомі суду під час видачі судового наказу обставинами, ОСОБА_1 вважає те, що на даний час офіційно не працює, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1497 грн. щомісячно, у нього відсутні будь-які інші доходи, потребує регулярного медичного обстеження, що позбавляє його можливості працевлаштуватись та збільшити свій дохід.

На підтвердження вказаних обставин заявником подано довідку про доходи № 559, видану 28.02.2019 року Бучацьким обєднаним управлінням Пенсійного Фонду України Тернопільської області, згідно якої розмір його пенсії у лютому 2019 року становить 1497 грн.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №02/06959 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працює, інвалід ІІІ групи, з 6.07.2018 року по 1.08.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Тернопільської університетської лікарні.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №02/10277 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ ТОР «ТУЛ» з 14.10.2016 року по 24.10.2016 року.

Також, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 7.03.2019 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Бучацькій центральній комунальній лікарні з 24.02.2019 року по 7.03.2019 року.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Однак, враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, обставинами, які можуть впливати на видачу або невидачу судового наказу у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є лише встановлення чи оспорювання батьківства (материнства) та необхідність залучення інших заінтересованих осіб.

Суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини не можуть бути підставою для скасування судового наказу.

Обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Конвенції про права дитини і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Обовязок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обовязок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обовязок превалює над можливістю платника таке утримання надавати.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, ОСОБА_3 звернулася до суду із вимогою про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, та який є мінімальним гарантованим згідно ч.2 ст. 182 СК України, незалежно від надання батьком добровільної допомоги дитині.

Доводи ОСОБА_1 та його представника в судовому засіданні щодо піклування про дитину та забезпечення його кишеньковими коштами, необхідними речами, суд розцінює як добровільне виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, не є істотними та не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і не можуть позбавляти матір права на отримання аліментів в розмірі, визначеному в судовому наказі, який є мінімальним.

Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, судовий наказ від 25.01.2019 року підлягає залишенню в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 182, 188 СК України, ст.ст. 160, 161, 167, 170, 423, 429 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Судовий наказ Монастириського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року, виданий за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів, залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Ю.Г. Гудкова

Суддя ОСОБА_7