Справа № 285/2025/17
провадження у справі №2/0285/238/19
10 квітня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В., та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: не прибула
відповідача: не прибула, представник не прибув
третя особа: ОСОБА_1
третя особа: представник органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради - ОСОБА_2
розглянувши заочно в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_1, органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою,-
У грудні 2017 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про виділ в натурі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
У жовтні 2018 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та остаточно просила встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши в користування неповнолітніх дітей жилу кімнату площею 15 кв. м.; виділити у користування відповідача 13,2 кв.м.; інші приміщення залишити у спільному користуванні (а.с.87).
В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що згідно договору дарування її неповнолітнім синам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина квартири належить бабі неповнолітніх дітей - відповідачу ОСОБА_6 (1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності та 1/6 частина успадкована після смерті чоловіка). Спірна квартира складається з двох жилих кімнат площами 15 кв.м. та 13,2 кв.м. Висновком судової експертизи визначено, що поділ спірної квартири відповідно до ідеальних часток (1/2 та 1/2) співвласників згідно нормативних документів в галузі будівництва неможливий. Погодити порядок користування спірною квартирою відповідач відмовляється, посилаючись на те, що право користування цим житлом діти набудуть лише після досягнення повноліття.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо він був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
Позивач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Доказів неможливості прибуття в судове засідання, позивач не надала, а тому суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивача.
Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала.
Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив.
Представник органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову та зазначила, що виділення неповнолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користування житлової кімнати площею 15 кв.м. спірної квартири буде відповідати інтересам дітей.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 16 листопада 2016 року неповнолітнім синам позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Інша 1/2 частина спірної квартири належить бабі неповнолітніх дітей - відповідачу ОСОБА_6 (1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності від 28.12.2007 року та 1/6 частина успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_7І.) (а.с. 6).
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2018 року розподіл квартири АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток (1/2 та 1/2) співвласників згідно вимог нормативних документів в галузі будівництва неможливий (а.с. 62-77).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно положень статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Як зазначено в ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
З досліджених в судовому засіданні договору дарування частини квартири та свідоцтва про право власності на житло, встановлено, що спірна квартира належить неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (1/2 частина) і ОСОБА_6 (1/2 частина), вказаний договір не визнаний недійсним та є чинним, а тому неповнолітні діти мають всі визначені законодавством права співвласників спірної квартири, включно з правом вільного користування.
Стаття 358 ЦК України визначила, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Виходячи зі змісту ст. 358 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
У позовній заяві ОСОБА_3 зазначила, що добровільно погодити порядок користування спірною квартирою відповідач відмовляється.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Спірна квартира складається з житлових кімнат площами 15 кв.м. та 13,2 кв.м., кухні, передпокою та веранди (а.с. 4-5).
В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради не заперечила щодо задоволення позову та зазначила, що виділення неповнолітнім дітям у користування жилої кімнати площею 15 кв.м. буде відповідати інтересам дітей.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
При ухваленні рішення суд враховує майнові інтереси сторін, із урахуванням частки права власності на вказану квартиру кожного із них.
Таким чином, враховуючи положення вищенаведених правових норм, суд приходить до висновку, що порядок користування спірною квартирою, запропонований позивачами, є розумним та справедливим і не призведе до порушення прав, свобод чи інтересів сторін у справі, а відтак позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Встановити порядок користування квартирою № 2 по провулку Медичному, 15 в м. Новограді-Волинському, Житомирської області.
Виділити в користування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4) - жилу кімнату, площею 15 кв.м.
Виділити в користування ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_6) - жилу кімнату, площею 13,2 кв.м.
Залишити у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кухню, площею 8.3 кв.м., передпокій, площею 8.1 кв.м. та веранду, площею 9.6 кв.м.
Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 710 (сімсот десять) гривень 33 копійки.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 11 квітня 2019 року.

Суддя Т.Б. Сташків