Справа № 495/8351/18
№ провадження 2/495/71/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 квітня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Бучка І.В.,

справа № 495/8351/18,

за участю учасників справи:

від позивача - особисто ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, у відповідності до ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1259, 1264, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України,просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,1 кв.м., житловою 12,3 кв.м., яка в цілому складається із: 1-коридору, 2-ванної, 3-туалету, 4-кухні, 5-житлової , 6-лоджії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири під АДРЕСА_1 , загальною площею 31,1 кв.м., житловою 12,3 кв.м., яка в цілому складається із: 1-коридору, 2-ванної, 3-туалету, 4-кухні, 5-житлової, 6-лоджії.

ОСОБА_2 . вона знала дуже давно, вони дружили.

За життя ОСОБА_2 перенесла 3 операції, так як була хвора на рак і потребувала постійного піклування з боку сторонніх осіб.

Стверджує, що її допомога полягала у фінансовій участі в лікуванні, придбанні ліків, та оплату за чергові операції, тому що її пенсії на все не вистачало.

Після повторної операції їй довелось переїхати до ОСОБА_2 , та з того часу вони почали мешкати разом та вести спільне господарство.

Вона купувала продукти харчування, сплачувала комунальні послуги за квартиру ОСОБА_2 ,продовжувала займатись її лікуванням.

Разом з тим, третя операція не допомогла і ОСОБА_2 і вона померла у віці 55 років, нею були сплачені усі витрати, пов`язані з її похованням.

Разом з тим, вказує, що при зверненні до державного нотаріусу з приводу оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у зв`язку із тим, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіт спадкодавець не складала. А факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд.

Крім того, від нотаріуса вона дізналась, що з приводу оформлення спадкових прав на спадщину звернулась двоюрідна сестра померлої ОСОБА_5 , яка і досі не може оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на майно.

В той же час позивач зазначає, що ОСОБА_6 жодного разу за останні п`ять років не приїжджала до ОСОБА_2 , або будь-яким чином не допомагала їй в той час як лише позивач опікалась та допомагала в усьому спадкодавці, а тому вважає, що має право звернутись до суду з позовом про визнання права власності.

Факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років вона підтверджує рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2018 року по справі №495/053/18.

Після отримання вказаного рішення вона повторно звернулась до нотаріальної контори, де її зареєстрували як спадкоємця, але у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право власності, державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вона фактично вступила у право спадкування, проте із-за наведених вище обставин, які не залежать від неї, позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.

Тож, враховуючи вищевикладене, вона і звернулась до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла спадкодавець ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. /л.с.5/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири під АДРЕСА_1 , загальною площею 31,1 кв.м., житловою 12,3 кв.м., яка в цілому складається із: 1-коридору, 2-ванної, 3-туалету, 4-кухні, 5-житлової, 6-лоджії.

Факт належності вищевказаного спадкового майна ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2007 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13792675 від 05.03.2007 року. /л.с.9-10/.

Позивач зазначає, що має право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Даний факт підтверджує приєднаним до матеріалів справи рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2018 року № 495/593/18, згідно якого заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю - задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2011 року по день смерті ОСОБА_2

Задля повного та об`єктивного розгляду справи судом було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 215/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 .

Так, з матеріалів спадкової справи № 215/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що спадкова справа відкрита 07.07.2015 року на підставі заяви № 529 від 07.07.2015 року ОСОБА_6 .

07.03.2017 року подала в державну нотаріальну контору свою заяву про прийняття спадщини і позивач.

Листом № 332/01-16 від 07.03.2017 року з Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори, завідувачем держнотконтори І.В.Кушнір відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку із пропуском, визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини.

23.01.2018 року позивач ОСОБА_1 знову звертається до державного нотаріуса, вказуючи про фактичне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, тобто фактичне прийняття спадщини.

Проте, листом № 162/01-16 від 23.01.2018 року завідувача держнотконтори І . В. Кушнір відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю встановленого факту сумісного проживання однією сім`єю не менше 5-ти років разом із спадкодавцем ОСОБА_2 та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_3

Таким чином, ОСОБА_1 надала нотаріусу рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11.04.2018 року по справі № 495/593/18, яким встановлено факт проживання однією сім`єю - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2011 року по день смерті.

Листом державного нотаріуса першої Одеської державної нотаріальної контори № 1088/02-14 від 05.06.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із приписами ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Суд не може погодитися з ствердженнями позивача стосовно того, що вона доглядала за спадкодавцем, фінансово утримувала та опікувалась нею, оскільки вказані ствердження не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами , а тому позивач не має право на спадкування в порядку ч.2 ст. 1259 ЦК України.

Натомість матеріалами нотаріальної справи виявлено іншого спадкоємця - ОСОБА_6 , яка у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, не відмовилась від прийняття спадщини.

Позивач звернулась до нотаріальної контори з пропуском строку для прийняття спадщини, у зв`язку із чим їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва.

Сама ж позивач у своєму позові вказувала на наявність іншого спадкоємця, яка також звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте позбавлена досі можливості оформити свої спадкові права у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Вказане означає, що позивач не скористалась своїм правом своєчасного звернення до нотаріальної контори з приводу відкриття після смерті ОСОБА_2 спадщини, в той час як спадкова справа була заведена за заявою ОСОБА_6 , яка у строк наданий їй законом не відкликала свою заяву про прийняття спадщину, тобто не відмовилась від її прийняття.

Навіть якщо взяти до уваги, що позивач бажає спадкувати у порядку ст. 1264 ЦК, як спадкоємиця четвертої черги, що має право на вказане у разі доведення факту спільного проживання разом з спадкодавцем не менше п`яти років /згідно вимог чинного законодавства/, то з рішення суду від 11.04.2018 року по справі № 495/593/2018 вказаний факт неможливо встановити, оскільки у ньому зазначено про встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2011 року по день смерті ОСОБА_2

Днем смерті ОСОБА_2 є 17.02.2015 року. З 2011 по 17.02.2015 року жодним чином неможна підрахувати визначеного законодавством обов`язкового строку для можливості спадкування у порядку ст. 1264 ЦК України, що вставлений як не менше 5 років, тобто 5 років повинні бути повні, а не десь приблизно, більш того застосування терміну з 2011 року , без зазначення дня та місяця позбавляє суд можливості вставлення точної тривалості сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Однак, всупереч вимог вищевказаних норм чинного законодавства, позивачем не доведено факту необхідності закликання її до спадкування , тобто не доведено факту того, що вона є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш того враховуючи виявлений та вставлений у судовому засіданні факт наявності іншого спадкоємця, права якого жодним чином порушені бути не можуть, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1258, 1264, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: Сергіївська селищна рада м. Білгород-Дністровського Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт . Сергіївка, вул. Гагаріна, 3.

Суддя: