Справа № 574/1212/18
Провадження №2/574/198/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа Буринська районна державна адміністрація Сумської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом в інтересах ОСОБА_2 мотивуючи тим, що 08.12.2003 року померла мати останньої ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0243254, яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 21.12.1995 року, але юридично за життя не оформила. ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і частину спадкового майна отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі ОСОБА_2 не може, оскільки вище зазначений сертифікат був виданий вже після смерті спадкодавця. Просила визнати за ОСОБА_2 право на цю земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості.

Законний представник ОСОБА_1 в судове засідання не явилася, позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, надіславши до суду письмову заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зокрема, судом встановлено, що 08 грудня 2003 року померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка мешкала в с. Гвинтове, Буринського району, Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Нива» розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії СМ №0243254, яку вона прийняла після смерті 21 грудня 1995 року своєї матері (баби ОСОБА_2О.) ОСОБА_5, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично за життя не оформила. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5, копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4, копією сертифікату на право на земельну частку (пай), довідкою відділу держгеокадастру в Буринському районі, довідкою ОСОБА_3 сільської ради, архівним витягом про народження ОСОБА_4, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.11-12,14-15,18,21,24-29).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_2, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.534, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом і на частину спадкового майна, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4І, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідкою ОСОБА_3 сільської ради, копією паспорта позивачки, рішенням ОСОБА_3 сільської ради «Про призначення опікуна над інвалідом дитинства ІІ групи ОСОБА_2О.», рішенням Буринського районного суду, копіями спадкових справ (а.с.9-11,13,16-17,22,30-33,43-60,64-86).

Разом з тим, ОСОБА_2 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай), оскільки зазначений сертифікат виданий 19.03.1997 року, тобто після смерті ОСОБА_5, що також вбачається з розяснення приватного нотаріуса ОСОБА_6 за №919/01-16 від 23.10.2018 року (а.с.23).

Однак право ОСОБА_5 на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, будучи колишнім членом КСП пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий вже після смерті (а.с.15,19-20).

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 206,247,258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.529,548,549 ЦК Української РСР, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), ст.ст.81,126, 131 ЗК України, Указами Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №66/94 від 10.11.1994 року, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95, ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа Буринська районна державна адміністрація Сумської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після померлої 08.12.2003 року ОСОБА_4, право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Нива» розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій 21.12.1995 року ОСОБА_5 на підставі сертифікату серії СМ №0243254, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.03.1997 року за №254.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: