ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6956/14-ц Номер провадження 22-ц/814/1076/19Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Хіль Л.М., Прядкіної О.В., при секретарі судового засідання: Ткаченко Т.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2019 року у справі за поданням державного виконавця Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року державний виконавець Крюківського відділу ВДВС м. Кременчука звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області №537/6956/14 від 13.03.2018 р. зобов'язаний виплачувати матеріальну шкоду в сумі 191962,01 грн. на користь ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

Вказує, що на виконанні Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області перебуває виконавче провадження №57339755 з примусового виконання виконавчого листа 537/6956/14, виданого 24.09.2018 року. Виконавче провадження відкрито 03 жовтня 2018 року. У ході проведення виконавчих дій встановлено, що за адресою вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 боржник фактично не проживає, фактичне місце його проживання не відоме. Відповідно до акту державного виконавця від 20.12.2018 року щодо реєстрації місця проживання боржника, то ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але за даною адресою боржник відсутній. Місце роботи та фактичне місце проживання боржника не відомі. Згідно відомостей з Державного реєстру МВС та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація відсутня. Зазначені обставини спонукали державного виконавця Крюківського відділу ВДВС м. Кременчука звернутися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2019 року подання державного виконавця Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Оголошено розшук боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останнє відоме місце проживання боржника: АДРЕСА_1.

Копію ухвали направлено начальнику відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області - для виконання та Крюківському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області - для відому.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2019 року, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні подання державного виконавця Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент апеляційного розгляду учасники справи будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.п. 3.4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно виконавчого провадження №57339755 з примусового виконання виконавчого листа 537/6956/14, виданого 24.09.2018 року, на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області №537/6956/14 від 13.03.2018 р. ОСОБА_2 зобов'язаний виплачувати матеріальну шкоду в сумі 191962,01 грн. на користь ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

При виході державного виконавця за адресою боржника, вказаного у виконавчому листі встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1, не проживає. Майно належне боржнику не виявлено. Боржник за даною адресою не проживає і його місце роботи та місце проживання невідоме.

Задовольняючи подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржником ОСОБА_2 рішення суду не виконується, а прийняті державним виконавцем міри не виявилися позитивними і місце знаходження боржника не відоме, тому суд прийшов до висновку про оголошення розшуку боржника.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним з яких є розшук боржника.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з ч.1 ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до п.1 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 року № 512/5, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 4 розділу IХ Інструкції за неможливості з'ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.

Отже, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону N 1404-VIII, державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини.

Звертаючись до суду з поданням про розшук боржника державний виконавець повинен надати докази щодо того, що ним з'ясовувалось місцезнаходження боржника, але вони не дали позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отриманні відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримана інформації про боржника з інших джерел.

Відповідно до п.14 ч.2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Докази щодо того, що державний виконавець скористався наданим йому правом для з'ясування місця проживання боржника, в справі відсутні.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування заявлених вимог покладено на сторону, яка звернулась до суду.

Так, до подання державний виконавець додав лише один акт від 20.12.2018 р. згідно якого вбачається, що ОСОБА_2, зі слів бабусі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає більш ніж як 10 років, а квартира за даною адресою належить їй.

Однак, зазначений документ не свідчить про те, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законодавством заходи щодо встановлення фактичного місцезнаходження боржника. Також, державний виконавець не надав відомостей про те, які саме заходи, передбачені чинним законодавством України, були ним застосовані з метою примусового стягнення за виконавчим документом, та у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду.

Так, у п. 10 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року зазначено, що суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби; на виклик до суду боржник надав заперечення на подання державного виконавця та надав докази, що місце свого проживання не змінював, ніяких повідомлень про наявність виконавчого провадження не отримував.

Однак, на зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги, чим допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 був завчасно повідомлений про час та місце слухання справи.

Згідно з частиною 1 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою.

Положеннями частини 5 статті 128 ЦПК України визначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. Днем вручення судової повістки є, зокрема день вручення судової повістки під розписку - частина 8 статті 128 ЦПК.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Так в матеріалах справи міститься повідомлення про те, що судова повістка була отримана ОСОБА_2 лише 21.02.2019 року, в той час як оскаржувана ухвала суду була постановлена 19 лютого 2019 року,що не свідчить про завчасний виклик учасника справи в судове засідання (а.с. 18).

Однак, впорушення зазначених вище вимог, судом першої інстанції, розгляд подання державного виконавця Крюківського відділу ВДВС м. Кременчука про оголошення розшуку ОСОБА_2, проведено з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, а саме зважаючи на зміст подання та маючи право на виклик боржника до суду, суд першої інстанції до розгляду вказаного подання віднісся формально, та не вжив всіх необхідних заходів спрямованих на перевірку доводів заявника, а також не пересвідчився в тому, що боржник ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, чим не забезпечив повного та об'єктивного розгляду подання державного виконавця.

Відповідно доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими та підлягають врахуванні при перегляді ухвали суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що місцевим судом розгляд подання державного виконавця Крюківського відділу ВДВС м. Кременчука про оголошення розшуку ОСОБА_2 проведено з порушення встановленого порядку.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2019 року та направлення справи до суду першої для проведення нового розгляду.

Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2019 року - скасувати.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції для проведення нового розгляду подання державного виконавця Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду виготовлено 11 квітня 2019 року.

Головуючий: _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ Л.М. Хіль__________________ О.В. Прядкіна