Провадження № 2/185/1324/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" про скасування незаконно нарахованої заборгованості за послуги централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, уточнивши її в подальшому, до КП "Павлоградтеплоенерго" про скасування незаконно нарахованої заборгованості за послуги централізованого опалення, в якій просить визнати заборгованість нараховану їй КП "Павлоградтеплоенерго" за послуги теплопостачання в опалювальний період 2017-2018 роки у розмірі 1 831,34 грн неправомірно нарахованою; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок неправомірно нарахованої заборгованості.

В обгрунтування позову посилалася на те, що вона є споживачем послуг КП "Павлоградтеплоенерго" відповідно до укладеного договору № 501.026.035 від 13.10.2005 року про надання населенню послуг з теплопостачання за адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

26.10.2017 року їй була надана субсидія на період опалювального сезону 2017-2018 років у розмірі 1 706,27 грн, з обов'язковою платою 292,86 грн. В той час, як відповідачем неправомірно була нарахована заборгованість за теплопостачання, а саме: за січень 2018 року 777,89 грн, за лютий 2018 року 433,97 грн, за березень 2018 року 619,48 грн, а загалом 1 831,34 грн. Нарахування сум за спожиту теплоенергію відповідачем здійснюється за показниками лічильника обліку теплової енергії, який встановлений у багатоквартирному будинку її помешкання, проте таке нарухування є неправомірним, так як вона, як споживач не може самостійно корегувати обсяги подачі теплоенергії за допомогою зазначеного приладу, чим змушує її платити за ті обсяги теплової енергії, за які вона не бажає.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2018 року відкрито провадження по справі та справа призначена для розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Не погодившись з позовом, в порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача було подано відзив на уточнену позовну заяву до змісту якого, останній просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що відповідач здійснює нарахування теплової енергії споживачам за приладом обліку, який встановлений у багатоквартирному будинку № 26 у м. Павлограді, по вул. Заводській. А тому позивач повинен сплачувати вартість фактично спожитої послуги, з урахуванням суми житлової субсидії. Із позивачем була погоджена сума заборгованості за теплову енергію в розмірі 2 152,32 грн за 2018 рік про, що свідчить укладений з позивачем договір № 5/154 про реструктуризацію заборгованості від 24.05.2018 року. Будь-яких повідомлень з боку споживача ОСОБА_1 за неналежне надання або ненадання послуг виконавцем до відповідача не надходило, а тому вважає, що дії відповідача правомірні.

У судовому засіданні позивач, її представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, а представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

За вимогами ст.ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,ОСОБА_1 є споживачем послуг КП «Павлоградтеплоенерго» відповідно до укладеного договору № 501.026.035 від 13.10.2005 року про надання населенню послуг із теплопостачання за адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Нарахування сум за спожиту теплову енергію споживачами багатоквартирного будинку № 26 по вул. Заводська м. Павлограда здійснюється відповідачем за приладом обліку теплової енергії, який знаходиться у зазначеному будинку.

Позивачу відповідно до повідомлення № 016065 від 26.10.2017 року була надана субсидія на період опалювального сезону 2017-2018 роки у розмірі 1 706,27 грн, з обов'язковою платою 292,86 грн.

Як вбачається з особистого рахунку № 5-501026035 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.05.2018 року позивачу нарахована заборгованість 2 152,32 грн.

Погодившись із зазначеною заборгованістю, між позивачем та відповідачем був укладений договір № 5/154 про реструктуризацію вищезазначеної заборгованості від 24.05.2018 року.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з надання комунальних послуг з теплопостачання до жилого приміщення, де мешкає позивач за період з 2017 по 2018 р.р., дані правовідносини регулюються ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 525 ЦК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України також встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Оскарження споживачем дій постачальника теплової енергії щодо нарахованої заборгованості за спожиту теплову електроенергію, не встановлюють для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії та не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушеного права, оскільки вимога щодо сплати заборгованості за спожиту електроенергію носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Інші доводи позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів зібраних по справі. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, щоКП "Павлоградтеплоенерго" не пред'явлено позову до позивача про стягнення грошових сум, що були нараховані, приходжу до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки оскарження дій відповідача щодо нарахування заборгованості за теплову енергію не є належним способом захисту.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору.

Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" про скасування незаконно нарахованої заборгованості за послуги централізованого опалення, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко