Справа № 206/4768/19
Провадження № 2/206/1211/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дочки на період навчання,

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24.07.1998 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім`я практично розпалася, відповідач мешкає за іншою адресою, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає. Повнолітня дочка навчається на 4-му курсі денного відділення факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету, не працює і доходів не має. Дочка потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Позивач не має можливості самостійно утримувати сина та дочку. Відповідач є працездатною особою, на обліку в медичних закладах не перебуває, інвалідом не є, тому може працювати та надавати допомогу на утримання дітей. В зв`язку із чим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з індексацією до повноліття дитини, також позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на період навчання повнолітньої дочки в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з індексацією до 30.06.2020, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Позивач, у судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти задоволення не заперечував.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

27.08.2019 позивачем подано дану позовну заяву. 29.08.2019 ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху.

03.10.2019 у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито та призначено судове засідання.

Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

04.11.2019 складено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З 24.07.1998 сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження від 24.07.1998, серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 183 (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьками якої зазначено позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.11.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 494 (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками дитини зазначено позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06.03.2019 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 170 (а.с. 5).

Згідно копії довідки Дніпровського державного аграрно-економічного університету № 26/6531 від 23.08.2019 виданої ОСОБА_4 , вона дійсно є здобувачем вищої освіти 4 курсу факультету ветеринарної медицини Дніпровського державного аграрно-економічного університету, зарахована наказом № 2016 від 07.08.2016, студентський квиток № НОМЕР_4 , бюджетна форма фінансування, стипендію на отримує, термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020 (а.с. 6, 19).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.59, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.0.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач визнав позов, окрім цього він в дійсності є батьком дитини, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 є повністю обґрунтованими.

Також, згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до статті 199 СК України і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

З урахування наведеного, та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від відповідача аліментів на період навчання повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з індексацією до 30.06.2020, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років..

Також, відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повінстю.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 79, 80, 84, 141, 182, 185 СК України, ст. 8, 11, 12 Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 13, 89 141, 263, 264, 265, 281-283, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дочки на період навчання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати з 27.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на час навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стягнення аліментів на період навчання здійснювати з 27.08.2019 до закінчення терміну навчання 30.06.2020, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.11.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак