Справа № 202/2201/19
Провадження № 2-о/202/91/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря -Дмитрієва Р.С.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Служба у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якої просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно неї та відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: заборонити наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: м.Дніпро, вул.Ванцетті, буд.33; заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за наступними адресами: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 36 ( приміщення комунального позашкільного навчального закладу «Центр позашкільної роботи №3» ДМР; м. Дніпро, вул. Луговська, буд.211 (приміщення КЗО «Спеціалізована школа №55 інформаційно-технологічного профілю» ДМР; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, або контактувати через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з 2012 року по теперішній час заявник ОСОБА_1 перебуває з заінтересованою особою ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, внаслідок чого у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Починаючи з 2014 року ОСОБА_2 неодноразово вчиняв відносно заявника по справі домашнє насильство за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 частинами 1 та 2 КпАП України. На неодноразові зауваження з боку правоохоронних органів та інших органів ніяк не реагує, та продовжує вчиняти всілякі протиправні дії стосовно заявника та відносно їх спільної дитини ОСОБА_3 Внаслідок дій ОСОБА_2, заявник переживає постійний стрес та відчуває страх за безпеку свого життя і здоров'я та своєї дитини, тому як останній зловживає алкогольними напоями, постійно вчиняє сварки, висловлюється нецензурною лайкою в її адресу, веде себе агресивно, погрожує фізичною розправою.

У зв'язку із вище наведеним, ОСОБА_1, з метою забезпечення власної безпеки вимушена була звернутись до суду з відповідною заявою про видачу обмежувального припису.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Крім того доповнила, що ОСОБА_2 систематично застосовує до неї та їх спільної дитини психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження та залякування. Останній випадок домашнього насильства стався 02 березня 2019 року, внаслідок якого заявник вимушена була звернутись до чергової частини Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, про що свідчить наявний в матеріалах справи висновок № 5018 від 02 березня 2019 року. ОСОБА_1 звернула увагу суду на те, що вона побоюється за своє здоров'я та за здоров'я своєї дитини у зв'язку з чим просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.

Суд відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, заслухавши заявницю, допитавши свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 фактично мешкає разом із заявником та їх спільною донькою за адресою: м.Дніпро, вул.Ванцетті, буд.33.

Як було також встановлено, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, будинок, який розташований в м.Дніпро, вул.Ванцетті, 33 та в якому проживає заявник разом із донькою та заінтересована особа ОСОБА_2 - належить ОСОБА_6, яка також не бажає, щоб ОСОБА_2 там проживав, однак вимогу власника будинку покинути помешкання ОСОБА_2 ігнорує.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно з п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року N 2229-VIII, положеннями якого заявниця обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1 - 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07 січня 2018 року.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, вищезазначені нормативно-правові акти, які набрали чинність 07 січня 2018 року, не можуть поширюватись на правовідносини, що виникли до набрання ними чинності, у зазначений заявницею період - з початку 2014 року.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису відносно особи ОСОБА_1 та малолітньої доньки ОСОБА_3, має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника та доньки психологічне насильство з 2014 року, однак судом досліджуються докази в період з 07 січня 2018 року.

Статтею 1 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

В силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 посилалася на вчинення ОСОБА_2 з 2014 року відносно неї її співмешканцем ОСОБА_2 психологічного насильства, яка полягає в словесних образах, погрозах, агресивній поведінці відносно неї, а до малолітньої доньки ОСОБА_3, залякування та те, що він примушує малолітню доньку спати разом з ним в одному ліжку, та за наслідками даних обставин заявник неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства.

Суд не приймає до уваги посилання заявниці на підстави для видачі обмежувального припису - докази щодо обставин які мали місце до 07 січня 2018 року.

Як вбачається із Висновку №5734 від 14.03.2018 року Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області за звернення ОСОБА_1, про те, що за адресою: м. Дніпро, вул. Ванцетті буд.33, буянить її чоловік, заявник від написаної заяви відмовилася; висновку №32435 від 13.12.2018 року Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області за звернення ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП ознак правопорушення не виявлено; висновку №5018 від 02.03.2019 року Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області за звернення ОСОБА_1 про домашнє насильство, на місці встановлено, що конфлікт вичерпано; висновку №4798 від 27.02.2019 року Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області за звернення ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявниці, в ході розгляду заяви було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

По всім цим матеріалам жодного рішення стосовно притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не прийнято.

Також, в заяві та в поясненнях ОСОБА_1 в судовому засіданні відсутнє посилання на фактичні обставини (прояви домашнього насильства) з боку ОСОБА_2 відносно доньки у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у період після набрання чинності вказаним Законом.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою особистості учня ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у сімейних взаєминах дитина повністю ігнорує контакти з батьком, віддаючи перевагу спілкуванню з матірю (явно завищений показник за шкалою). Можна зробити висновок про сильну прихильність до матері, що можливо, є причиною агресивної поведінки батька. Перераховані тенденції свідчать про невротичний розвиток дитини.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зауважує, що вказана заява переважно умотивована обставинами, які пов'язані із іншими правовідносинами між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з іншою жінкою, яка проживає за межами м. Дніпра, на даний час останній не зловживає спиртними напоями, однак проживаючи в домоволодінні матері заявниці та не бажає виселятися з нього чим перешкоджає проживанню власнику домоволодіння, а саме матері заявниці ОСОБА_6, про що підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків: голова квартального комітету ОСОБА_5 та хресна мати малолітньої дитини ОСОБА_4

Судом встановлено, що метою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 із забороною перебувати в місці спільного проживання з малолітньою особою ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпро, вул. Ванцетті, буд.33, є бажання виселити ОСОБА_2 із вказаного домоволодіння в якому він не зареєстрований.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2, оскільки відсутні правові підстави для її задоволення.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 258, 265, 293-294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 26, 29, 30 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 (м.Дніпро, вул.Ванцетті, буд.33, РНОКПП НОМЕР_1), заінтересовані особи ОСОБА_2 (м.Дніпро, вул. Ванцетті, буд.33, РНОКПП НОМЕР_2), Служба у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради (м.Дніпро, вул.Шевченка, 7, код ЄДРПОУ 23929260), Служба у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради (м.Дніпро, пр.Слобожанський, буд.8) про видачу обмеженого припису - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар