Справа № 460/6007/18
Провадження №2/460/733/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яворів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

13.12.2018 позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.04.2006 померла ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок №42 по вул.К.Козія в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області. Ще за життя 07.08.2001 ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого усе належне майно заповіла їй. На даний час вона бажає оформити право власності на успадкований житловий будинок після смерті ОСОБА_3, однак це унеможливлюється відсутністю свідоцтва про право власності на даний будинок, тому просила у судовому порядку визнати її власником будинку №42 по вул.К.Козія в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач Смолинська сільська рада Яворівського району Львівської області, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради, позов визнає та заперечень не має.

Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про підставність задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Судом встановлено, що житловий будинок №42 по вул.К.Козія в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області, побудований у 1974 році, числиться за ОСОБА_3.

Згідно з довідкою Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №646 від 20.11.2018 право власності на житловий будинок №42 по вул.К.Козія в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області на праві особистої власності не зареєстроване і свідоцтво про право власності не видавалося, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 20.11.2018.

Відповідно до довідки №712 від 24.04.2017, житловий будинок №42 по вул.К.Козія с.Вороблячин Яворівського району Львівської області, числиться за ОСОБА_3.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_3 на законних підставах набула права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку, однак не зареєструвала права власності у передбаченому законом порядку.

07.08.2001 ОСОБА_3 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_2. Даний заповіт посвідчено секретарем Смолинської сільської ради Яворівського району Львівської області ОСОБА_4

23.04.2006 ОСОБА_3 померла, що стверджується актовим записом про смерть №13 від 24.04.2006 складеного керівником органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_5

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Яворівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), однак було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №42, який розташований в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області по вул.К.Козія, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок.

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Cудом встановлено, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_3, спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_3, судом не встановлено. Враховуючи те, що відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює позивачу належне оформлення спадкових прав, суд вважає, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на житловий будинок №42 по вул.К.Козія в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок №42 по вул.К.Козія в с.Вороблячин Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 23.04.2006.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної

скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.03.2019.

Позивач: ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

жителька с.Вороблячин Яворівського району

Львівської області вул.К.Козія, 42

ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: Смолинська сільська рада

Яворівського району Львівської області,

с.Смолин Яворівського району Львівської області

вул.Т.Шевченка, 5, .

Суддя І.М.Карпин