Справа № 738/228/19
№ провадження 2/738/140/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:

суддi - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 листопада 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції, актовий запис №112, мотивуючи її тим, що від даного шлюбу мають малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, подружнє життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не зійшлися характерами, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведуть, вважає, що спільне сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим, просить шлюб розірвати.

Від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона заперечувала проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що доводи позивача є безпідставними, такими, що ґрунтуються на емоціях, вважає, вона створює всі умови для збереження шлюбу та сім'ї, а тому причина, на яку посилається позивач в своїй позовній заяві, є надуманою, безпідставною, останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а тому з метою збереження сім'ї просить суд відмовити в задоволені позовної заяви.

Позивач ОСОБА_2 до суду надав відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, посилаючись на те, що з січня 2019 року вони проживають окремо, взаємних прав та обов'язків як чоловіка та жінки не мають, спільний побут не ведуть, припинили будь-яке спілкування між собою, остання будь-яких дій, спрямованих на збереження сім'ї, не вчиняє, а навпаки перешкоджає йому спілкуватися з дітьми, крім того, на даний час у нього утворилась нова сім'я, а тому подальше спільне життя з відповідачем суперечить його інтересам та інтересам його нової сім'ї, вважає, що поданий відповідачем відзив на позовну заяву є затягуванням розгляду справи, просить шлюб розірвати.

Відповідачем ОСОБА_4 до суду подано заперечення, в якому остання не погоджується з його доводами, посилаючись на те, що найголовнішою причиною для збереження сім'ї є їх двоє малолітніх дітей, вважає, що розірвання шлюбу є передчасним, оскільки вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, не працює, не має ніяких доходів, а розірванням шлюбу відповідач ухиляється від вирішення багатьох сімейних питань, пов'язаних з її матеріальним утриманням, забезпечення житлом, продуктами харчування, не вирішено питання щодо користування транспортними засобами, здійснення оплати за комунальні послуги, участь позивача у вихованні дітей, крім того, доводи позивача про неможливість збереження їх шлюбу у зв'язку з проживанням його з іншою жінкою однією сім'ю є надуманими та емоційними, оскільки рішення про звернення до суду з позовною заявою є раптовим, створеним на емоціях, які пов'язані з виникненням проблем в його підприємницькій діяльності, посилаючись на положення статті 111 Сімейного кодексу України, з метою збереження сім'ї просить відмовити в задоволені позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на розірванні шлюбу, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив та пояснив, що шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинені з січня 2019 року, але фактично вони проживають окремо більш ніж п'ять років, на даний час він має іншу сім'ю, в якій народилася маленька дитина, від спільних дітей з відповідачем та від їх утримання не відмовляється, на даний час допомагає лікувати хвору дитину, за рішенням суду сплачує на утримання дітей аліменти у розмірі 10 000 гривень щомісячно, також на даний час судом розглядається справа про стягнення аліментів на утримання відповідача, що, на його думку, також свідчить про відсутність будь-яких нормальних стосунків з відповідачем, спільного майбутнього з відповідачем не бачить, між ними немає взаєморозуміння, вона перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, налаштовує проти нього старшу доньку, кожний його приїзд до дітей закінчується викликом працівників поліції, а тому вважає, що, за таких обставин, примирення з відповідачем є неможливим, подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам його нової сім'ї.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях, поданих відповідачем, та пояснив, що сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей, на даний час менша дитина хворіє, перебуває у тяжкому стані в лікарні, відповідач цілодобово перебуває разом з нею, позивач також приїжджає, надає допомогу, а тому вважає, що розірвання шлюбу є недоцільним, і саме з метою збереження сім'ї, його довірителька заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 листопада 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції, про складено актовий запис №112 (а.с.3).

Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Положеннями статті 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам подружжя.

Під час підготовчого засідання відповідачу було роз'яснено право клопотати перед судом про надання строку для примирення з позивачем, однак, відповідач такого клопотання не заявила, зазначивши, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя шляхом відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу. Позивач заперечував проти надання строку для примирення з відповідачем.

Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

Зважаючи на принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що передбачає можливість добровільного розірвання шлюбу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились, вони проживають окремо, і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на наявність у нього іншої сім'ї, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, оскільки відмова у розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, за вказаних обставин, буде суперечити інтересам позивача.

Посилання відповідача та його представника на ряд не вирішених питань, що стосуються матеріального забезпечення відповідача, місця проживання, не є предметом розгляду даної справи і з огляду на це не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 3, 7, 24, 110-112 Сімейного кодексу України, статтями 81, 263 - 265 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) 18 листопада 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції, актовий запис №112 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, видане повторно 24 січня 2019 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області) - розiрвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище «ОСОБА_4».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлений 16 квітня 2019 року

Суддя Н.В.Волошина