Справа № 132/581/18
Провадження № 22-ц/801/549/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 рокуСправа № 132/581/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхової суми за договором страхування,
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Павленко І. В., -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПАТ «СК «ВУСО») про стягнення страхової суми за договором страхування.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 серпня 2017 року між ним та ПрАТ «СК «ВУСО» було укладено договір страхування майна фізичної особи №3493691. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням або розпорядженням майном, таким як нерухоме і рухоме майно, зокрема, житловий будинок, господарські споруди, домашнє майно, побутова техніка, за адресою: АДРЕСА_1 .
26 вересня 2017 року в м. Калинівка Вінницької області сталася надзвичайна ситуація внаслідок вибухів на 48 арсеналі, яка відповідно до рішення обласної комісії з питань ТЕБ та НС класифікується як надзвичайна ситуація регіонального рівня. Жителі м. Калинівка, с. Павлівка, с. Сальник потрапили в зону надзвичайної ситуації, яка сталася 26 вересня 2017 року в м. Калинівка внаслідок вибухів боєприпасів на 48 арсеналі.
З 26 вересня 2017 року по 01 жовтня 2017 року він не перебував за місцем свого проживання.
27 вересня 2017 року він зателефонував до відповідача та повідомив про настання страхового випадку. При цьому представниками ПрАТ «СК «ВУСО» в усному порядку було відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи це військовими діями.
02 жовтня 2017 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Згідно листа №10280/809927 від 22 грудня 2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» було відмовлено у виплаті йому страхового відшкодування, з тієї підстави, що вищевказану подію визнано не страховою. Крім того, порушено вимоги пункту 5.2 договору, а саме частково відновлено пошкоджене майно на момент огляду представником страховика, та не повідомлено страховика у строки обумовлені договором.
Вважає, що страховиком за наслідками страхового випадку, що трапився 26 вересня 2017 року, порушено вимоги договору страхування майна фізичної особи № 3493691 від 06 серпня 2017 року, тому просить стягнути з відповідача страхову суму за договором в розмірі 60000 гривень.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ «CК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 60000 грн. страхової суми за договором страхування майна фізичної особи № 3493691 від 06 серпня 2017 року.

Стягнуто з ПАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено свої позовні вимоги, а відповідачем зазначені вимоги не спростовано. Суд також виходив з того, що позивачем на підтвердження проведеного відновлювального ремонту житлового будинку надано накладні та товарні чеки на суму, яка перевищує 60000 гривень, при цьому страхова сума згідно договору складає 60000 гривень. Наданий представником відповідача на підтвердження своїх заперечень експертне заключення № 18-06 від 5 квітня 2018 року щодо вартості відновлювального ремонту будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 пошкодженого в результаті вибухів 26 вересня 2017 року, проведеного ПФ «Науктехпроект» на підставі дефектного акту пошкодженого майна від 09 жовтня 2017 року, згідно якого ремонтно-будівельних робіт по ремонту вищевказаного будинковолодіння з урахуванням зносу 30 % становить 19209,54 грн., судом до уваги не взято, оскільки в порушення вимог частини п`ятої статті 106 ЦПК України у висновку експерта, проведеного на замовлення ПАТ «СК «ВУСО», не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що боєприпаси, які детонували на 48 арсеналі у м. Калинівка, належать до джерела підвищеної небезпеки, а отже шкода завдана детонуванням боєприпасів має відшкодовуватись Державою Україна. Окрім цього, пошкодження застрахованого майна не є страховим випадком, так як в розділі 4 договору страхування наявні роз`яснення, визначення «вибуху», а саме, що «страховим випадком за цим договором є пошкодження або знищення майна внаслідок : …… вибуху котлів чи газу, що використовуються для побутових потреб». У справі відсутні докази внаслідок чого було пошкоджено майно позивача.

Зазначає, що події, які трапились в м. Калинівка 26 вересня 2017 року не є територією страхування ПАТ «СК «ВУСО», так як відповідач не страхував військову частину НОМЕР_1 .

Вказує, що придбані в чеках товари не відповідають підписаному позивачем та відповідачем акту огляду, зокрема : в товарному чеку від 28 грудня 2017 року зазначена люстра вартістю 4000 гривень, люстра вартістю 1000 гривень, в товарному чеку № 12 від 18 грудня 2017 року зазначена смуга вартістю 3073,20 гривень, електроди вартістю 260 гривень, ДУ-20 вартістю 931,20 гривень, чеку від СПД Вовк плити гіпсокартоні, піноклей 35/100 вартістю 7020 гривень, клейова суміш для тепло ізоляції вартістю 1760 гривень, суміш для армування пінополістеролу вартістю 3360 гривень, ґрунтовка глибокопраникна вартістю 752 гривні, захисна суміш плит пінополістеролу вартістю 1450 гривень, кутик фасадний вартістю 650 гривень. Однак усі зазначені матеріали не відносяться до відновлювального ремонту, а тому не можуть підлягати відшкодуванню з боку страхової компанії.

Окрім цього, в накладній № 40 від 04 жовтня 2017 року вказано придбання 7-ми металопластикових вікон з підвіконнями та відливами, тоді як у позивача стояли дерев`яні вікна.

Стверджує, що відповідно до висновку експерта сума збитку з урахуванням фізичного зносу складає 19209,54 гривні з урахуванням ПДВ 20 %.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

06 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «ВУСО» було укладено договір страхування майна фізичної особи №3493691. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням або розпорядженням майном, таким як нерухоме і рухоме майно, зокрема, житловий будинок, господарські споруди, домашнє майно, побутова техніка, за адресою: АДРЕСА_1 .
26 вересня 2017 року в м. Калинівка Вінницької області сталася надзвичайна ситуація внаслідок вибухів на 48 арсеналі, яка відповідно до рішення обласної комісії з питань ТЕБ та НС класифікується як надзвичайна ситуація регіонального рівня. Жителі м. Калинівка, с. Павлівка, с. Сальник потрапили в зону надзвичайної ситуації, яка сталася 26 вересня 2017 року в м. Калинівка внаслідок вибухів боєприпасів на 48 арсеналі, що підтверджується листом першого заступника голови Калинівської РДА Ю. Слабчука від 26 січня 2018 року № 22-Р-194-2.
27 вересня 2017 року позивач в телефонному режимі повідомив відповідача про настання страхового випадку. Представниками ПАТ «СК «ВУСО» в усному порядку було відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи це військовими діями.
02 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Згідно з листом № 10280/809927 від 22 грудня 2017 року ПАТ «СК «ВУСО» було відмовлено у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування, з тієї підстави, що вищевказану подію визнано не страховою. Крім того, порушено вимоги пункту 5.2 договору, а сааме: частково відновлено пошкоджене майно на момент огляду представником страховика, та не повідомлено страховика у строки обумовлені договором.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено свої позовні вимоги, а відповідачем зазначені вимоги не спростовано.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Статтею 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
У постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 року у справі № 6-101цс11 зроблено висновок, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.
Відповідно до пункту 4 договору страхування, страховим випадком за цим договором є знищення або пошкодження майна внаслідок : пожежі; спалаху; удару блискавки; вибуху; землетрусу, урагану; смерчу; вихору; сильного вітру, шквалу; селю; повені, паводку, льодоходу, затоплення; зсуву, обвалу; просідання ґрунту; граду; зливи, сильного дощу, сильного снігопаду; розповсюдження води або інших рідин у зв`язку з пошкодженням (розрив, замерзання) трубопроводів (водопостачання, каналізації, опалювання); вибуху котлів чи газу, що використовують для побутових потреб (ризик застраховано за умови, що проектування і монтаж системи газопостачання/газового опалення виконаний компетентними організаціями/фахівцями); неправомірних дій третіх осіб: грабежу або розбою у межах території страхування; крадіжки з проникненням у застраховане приміщення або в приміщення, в якому знаходиться застраховане майно; падіння за страховане майно пілотованих об`єктів, що літають або їх уламків.

Відповідно до листа першого заступника голови Калинівської РДА Ю. Слабчука від 26 січня 2018 року № 22-Р-194-2, 26 вересня 2017 року в м. Калинівка Вінницької області сталася надзвичайна ситуація внаслідок вибухів на 48 арсеналі, яка відповідно до рішення обласної комісії з питань ТЕБ та НС класифікується як надзвичайна ситуація регіонального рівня. Жителі м. Калинівка, с. Павлівка, с. Сальник потрапили в зону надзвичайної ситуації, яка сталася 26 вересня 2017 року в м. Калинівка внаслідок вибухів боєприпасів на 48 арсеналі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право відповідно до договору страхування № 3493691 від 06 серпня 2017 року на відшкодування страхової суми, внаслідок пошкодження його майна, яке сталося 26 вересня 2017 року в м. Калинівка внаслідок вибухів боєприпасів на 48 арсеналі, а тому зазначений випадок є страховим.
Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем не було повідомлено страхову компанію про страховий випадком у строк встановлений договором, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 27 вересня 2017 року в телефонному режимі, як передбачено пунктом 2.5 договору страхування майна фізичної особи, повідомив відповідача про настання страхового випадку. Крім цього, позивач був евакуйований із населеного пункту с. Павлівка в період часу з 26 по 28 вересня 2017 року.

Задовольняючи позов у повному обсязі та стягуючи з відповідача на користь позивача 60000 гривень страхової суми за договором страхування майна фізичної особи, місцевим судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
28 лютого 2019 року через пошту ПАТ «СК «ВУСО» подано до апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги вх. № 2314 від 04 березня 2019 року, в яких зазначено, що 19 лютого 2019 року від голови Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області було отримано відповідачем відповідь на адвокатський запит вих. № 01-21-391 від 14 лютого 2019 року, в якій повідомлялось, що : згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 01 грудня 2017 року № 358 ОСОБА_2 за рахунок коштів обласного бюджету було відшкодовано 3675 гривень за самостійно придбані матеріали; за рахунок коштів державного бюджету, за адресою АДРЕСА_1 , було зроблено аварійно-відновлювальні роботи ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 7518,55 гривень; ФОП ОСОБА_4 було встановлено металопластикові вікна 7 штук на загальну суму 22247 гривень.
Тобто, позивачу за шкоду завдану 26 вересня 2017 року в м. Калинівка внаслідок вибухів боєприпасів на 48 арсеналі за рахунок коштів державного та обласного бюджетів було виплачено 33440,55 гривень (22247 + 7518,55+3675 = 33440,55).

Колегія суддів вважає, що додані до доповнень до апеляційної скарги нові докази, а саме відповідь Калинівської районної державної адміністрації від 14 лютого 2019 року № 01-21-391; копія платіжного доручення № 505 від 05 грудня 2017 року на суму 22247 гривень; видаткова накладна № 87-п від 05 грудня 2017 року; копія платіжного доручення № 1137 від 27 грудня 2017 року на суму 7518,55 гривень; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати /а.с. 195-203/, є такими, що мають бути прийняті судом та їм має бути надана оцінка відповідно до статті 89 ЦПК України у сукупності зі іншими доказами у справі.

При цьому, колегія суддів враховує те, що відповідач участі у суді першої інстанції не приймав, а про зазначені обставини відповідач дізнався лише 19 лютого 2019 року коли отримав лист Калинівської районної державної адміністрації. Натомість, позивач знаючи про дані обставини суду їх не повідомив.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до договору страхування позивачу було застраховано відповідачем будинок страхова сума 20000 гривень; господарські споруди страхова сума 20000 гривень; домашнє майно страхова сума 10000 гривень; побутова техніка страхова сума 10000 гривень /а.с. 7/.
Саме в цих межах, щодо кожного із застрахованих видів майна та ліміту позивачу і може бути здійснено виплату страхового відшкодування.
Відповідно до акту огляду пошкодженого майна від 05 жовтня 2017 року, який підписаний сторонами, зазначено наступне майно, яке було пошкоджено внаслідок вибухів на 48 арсеналі : 13 листків шиферу на житловому будинку; вікна в кількості 6 штук; міжкімнатні двері в будинку; телевізор; тюль на вікнах; на господарних будинках 2 листка шиферу (замінено); одне вікно /а.с. 70/.

Зі справи видно, що позивач, звернувшись до суду з позовом на підтвердження розміру заподіяних йому збитків, надав суду накладну № 40 від 04 жовтня 2017 року ФОП ОСОБА_5 на суму 22248,83 гривень та квитанції на суму 14000 гривень та 6000 гривень, 2300 гривень /а.с. 15-16/, товарний чек від 29 жовтня 2017 року на суму 284 гривні /а.с. 16/, товарні чеки від 01 жовтня 2017 року на суму 1100 гривень та на суму 1077 гривень, товарний чек від 28 вересня 2017 року на суму 2014 гривень, товарний чек від 03 вересня 2017 року на суму 300 гривень /а.с. 17/, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3 від 06 жовтня 2017 року на суму 4873,53 гривні /а.с. 18-19/, товарний чек від 28 грудня 2017 року на суму 5000 гривень; рахунок № 51 від 01 жовтня 2017 року СПД ОСОБА_6 на суму 14992 гривні, товарний чек № 12 від 18 грудня 2017 року на суму 4264 гривні /а.с. 20/.

Апеляційним судом встановлено, що позивачу відшкодовано за рахунок державного та обласного бюджетів шкоду завдану його майну вибухами боєприпасів на 48 арсеналі 26 вересня 2017 року в м. Калинівка в сумі 33440,55 гривень. З доказів наявних у справі видно, що відшкодування здійснено щодо пошкоджень будинку та господарських споруд, щодо яких визначений ліміт суми відшкодування у договорі страхування розміром відповідно 20000 гривень та 20000 гривень.
Отже, невідшкодованими по цим двом категоріям пошкодженого майна (будинок та господарські споруди) в межах встановленого договором страхування ліміту залишається сума 6559,45 гривень (40000 грн. (страхова сума за застрахований будинок та господарські споруди) - 33440,55 гривень (виплачена сума позивачу за рахунок державного та обласного бюджетів).
На думку колегії суддів позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують обставини заподіяння шкоди та розмір понесених витрат, в той час як відповідачем не спростовано, відповідно до вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України, вказаний розмір, зокрема у невідшкодованій сумі 6559,45 гривень.
Отже, з ПАТ «СК «ВУСО» слід стягнути на користь позивача 6559,45 гривень в межах розміру страхової суми за договором страхування за застрахований будинок та господарські споруди.
Крім того, на користь позивача підлягає стягненню також вартість тюлі, що визначена висновком експерта № 18-06 від 5 квітня 2018 року в сумі 2220 гривень 62 копійки /а.с. 85/, оскільки за договором страхування передбачено ліміт відшкодування в сумі 10000 гривень щодо домашнього майна /а.с. 7/.

В іншій частині позовні вимоги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, які б давали правові підстави для стягнення з відповідача страхової суми згідно договору страхування за страхування побутової техніки в межах страхової суми 10000 гривень та домашнього майна в межах страхової суми, окрім вартості тюлі, визначеної висновком експерта.
Ураховуючи те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог та стягненню загалом 8780 гривень 07 копійок страхової суми за договором страхування майна фізичної особи.
Позивач при поданні позову звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункт в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, з ПАТ «СК «ВУСО» слід стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 103,11 гривень (розрахунок 704,80 х 14,63 % = 103,11), а також компенсувати за рахунок держави на користь ПАТ «СК «ВУСО» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 902,53 гривні (розрахунок 1057,20 х 85,37 % = 902,53 гривні).
Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхової суми за договором страхування задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) на користь ОСОБА_1 8780 гривень 07 копійок страхової суми за договором страхування майна фізичної особи № 3493691 від 06 серпня 2017 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 103 (сто три) гривні 11 копійок.
Компенсувати за рахунок держави на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 902 (дев`ятсот дві) гривні 53 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. В. Ковальчук

Підпис Т. М. Шемета
Згідно з оригіналом
Головуючий суддя А. Ю. Зайцев