Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 482/426/17

провадження № 61-27975св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року у складі судді Ітріна М. В. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Крамаренко Т. В., Кушнірової Т. Б., Темнікової В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

21 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, просить визнати недійсним укладений 31 липня 2013 року кредитний договір № SAMDN3066 про надання споживчого кредиту в сумі 25 000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що укладений 31 липня 2013 року кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача і порушує його права та законні інтереси, при укладенні договору він не підписував всіх складових кредитного договору, також банк не надавав йому наступні документи: заяву позичальника, умови надання споживчого кредиту, тарифи банку, пам`ятку, графік щомісячних платежів, що є грубим порушенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Банк безпідставно стягує з позивача комісію за дії на користь Банку.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір від 31 липня 2013 року між сторонами не укладався, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком викладеним у рішенні суду першої інстанції ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що позивач став клієнтом банку у 2001 році. У зв`язку з необхідністю лікування він оформив новий споживчий кредит 31 липня 2013 року у розмірі 25 000,00 грн, який є предметом спору, даний договір він не підписував, зобов`язання виконував вчасно. У зв`язку з погіршенням майнового стану, у лютому 2017 року звернувся до банку з проханням надати кредитні канікули строком на 6 місяців, на що банк йому відмовив.

У березні 2017 року представник банку надав йому лист-вимогу про погашення боргу у зв`язку з чим, він звернувся до суду. Зазначив, що він не підписував всіх складових кредитного договору.

Вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували, що у виписці по особовому рахунку зазначено саме цей кредитний договір по якому проходили всі платежі.

Надходження відзиву/заперечення на касаційну скаргу.

У грудні 2017 року відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав свої заперечення, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження на вказані судові рішення, витребувано справу з суду першої інстанції.

На виконання вимог підпункту 4 першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року 21 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що 19 лютого 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 1 200,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою базової процентної ставки 2, 5 % на місяць або 30,00 % річних. Вказаний договір складається із Заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

ОСОБА_1 ознайомився із Заявою і підписав її та погодився, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, за яким зобов`язався погашати кредит щомісячними платежами до 25 числа місяця, наступного за звітним.

09 квітня 2010 року у зв`язку зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку ОСОБА_1 підписана відповідна Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Протягом виконання зобов`язань за кредитним договором кредитний ліміт Банком збільшувався 31 липня 2013 року до 12 000,00 грн, 11 серпня 2013 року - 14 400,00 грн, 17 серпня 2013 року - 15 000,00 грн, 08 вересня 2013 року - 15 900,00 грн, 11 вересня 2013 року - 25 000,00 грн. Останній платіж ОСОБА_1 було здійснено у грудні 2016 року.

31 липня 2013 року ОСОБА_1 було здійснено активацію перевипущеної платіжної картки до вже існуючого рахунку, відкритому на підставі договору від 19 лютого 2010 року.

За ухвалою суду першої інстанції від 06 квітня 2017 року, банк надав лише кредитний договір від 19 лютого 2010 року зі зміною Умов договору 09 квітня 2010 року.

Позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу про те, що 31 липня 2013 року між банком та ним було укладено кредитний договір, який він просить визнати недійсним.

Встановивши, що кредитний договір від 31 липня 2013 року, який позивач просить визнати недійсним, між сторонами не укладався, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно відмовив в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про укладення спірного договору спростовуються висновками судів першої і апеляційної інстанції, з якими повністю погоджується Верховний Суд, про те, що 31 липня 2013 року кредитний договір не укладався, а в цей день відбулась активація картки позивача за раніше укладеним договором від 19 лютого 2010 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та спростовуються встановленими обставинами у справі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель