Провадження № 2/201/1155/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканар» (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання недійсними та скасування рішень державного реєстратора, зобовязання державних реєстраторів поновити записи про право власності,

В С Т А Н О В И Л А:

07.11.2018р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_5 (діє на підставі договору від 03.03.2018р. та ордеру від 30.10.2018р. а.с. № 48, 49 т. № 1) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДП «Сетам», Соборного ВДВС, ОСОБА_2, ТОВ «Сканар» про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання недійсними та скасувати рішень державного реєстратора, зобовязання державних реєстраторів поновити записи про право власності, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського МНО ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. № 3 8 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.11.2018р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 53 т. 1), яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2019р. залишена без змін (а.с. № 60, 61 т. № 2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.11.2018р. за заявою позивача забезпечено позов шляхом заборони субєктам державної реєстрації, ОСОБА_2, ТОВ «Сканар» вчиняти дії щодо користування, розпорядження майном (а.с. № 83 т. №1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.12.2018р. за заявою відповідача ОСОБА_2 застосоване зустрічне забезпечення позову шляхом зобовязання позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 50 000 грн. впродовж десяти днів з дня постановлення ухвали (а.с. № 152 т. № 1), яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.01.2019р. залишена без змін (а.с. № 43 46 т. №2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.12.2018р. скасовані заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді від 12.11.2018р., скасоване зустрічне забезпечення, вжите ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.12.2018р. (а.с. № 237 т.№2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.10.2018р. представник позивача дізнався про те, що 1/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також земельна ділянка, розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с. Орлівщина, вул. Крива 1А, які належить позивачеві були реалізовані на електронних торгах, проведених ДП «Сетам».

Позивач вважає, що внаслідок відчуження майна на електронних торгах порушене його право власності, оскільки ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р. по справі № 201/16377/16-ц, якою було задоволено заяву ТОВ «Меридіан-Дніпро» про видачу дубліката виконавчого листа і поновлено ТОВ «Меридіан-Дніпро» строк для предявлення виконавчого документу, скасована постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2018р. Тому підстави для здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2443/2006, виданим Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р. були відсутні

Вважає, що державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра не були дотримані норми Закону України «Про виконавче провадження» в частині не повідомлення його за адресою проживання з усіма документами виконавчого провадження, не зупинення виконавчого провадження, здійснення опису, арешту і оцінки майна (квартири) без огляду квартири, на підставі технічного паспорта, відомості в якому не відповідають характеристиці квартири після реконструкції. А земельна ділянка придбана у шлюбі з ОСОБА_6, тому внаслідок відчуження її з прилюдних торгів її позбавлено частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 203, 215, 216, 321 ЦК України, ст.ст. 38, 39 ЗУ «Про виконавче провадження», просив визнати недійсними електронні торги проведені ДП «Сетам» 14.06.2018р. з продажу частини квартири, визнати недійсними електронні торги проведені ДП «Сетам» 17.10.2018р. з продажу земельної ділянки, визнати недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видані переможцям ОСОБА_2 і ТОВ «Сканар», скасувати рішення державного реєстратора (нотаріуса) про державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_2 і ТОВ «Сканар», зобовязати державного реєстратора (нотаріуса) поновити в державних реєстрах відомості, які передували оскаржуваним записам про реєстрацію право власності.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. 04.12.2018р. надав відзив на позовну заяву (а.с. № 90 94 т. № 1), в якому не погодився із доводами позивача щодо відсутності підстав стягнення з нього заборгованості внаслідок скасування ухвали суду про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строків на його предявлення, адже заборгованість в сумі 718 539 грн.66коп. все одно мала бути стягнута з ОСОБА_1 на підставі рішення суду про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Причорноморя» і ухвали суду про заміну стягувача на його правонаступника ТОВ «Меридіан-Дніпро», які набрали законної сили. Оскільки після заміни стягувача був втрачений оригінал виконавчого листа, ТОВ «Меридіан-Дніпро» цілком підставно звернулося до суду із заявою про видачу його дублікату і поновлення строку для предявлення до виконання. На підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р., що набрала законної сили 16.01.2018р., ТОВ «Меридіан-Дніпро» отримало дублікат виконавчого листа і 19.01.2018р. предявило його до виконання. Скасування ухвали про видачу дублікату виконавчого листа не припиняє зобовязання позивача перед стягувачем «ТОВ «Меридіан-Дніпро».

Вважає необґрунтованою позицію позивача про те, що у державного виконавця були передбачені ст.ст. 38, 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зупинення виконавчого провадження у звязку із скасуванням 04.05.2018р. апеляційним судом ухвали суду першої інстанції, адже оскільки такими є лише поновлення судом строку на подання апеляційної скарги на рішення суду, за яким видано виконавчий документ або скасування цього рішення.

На думку відповідача, вина державного виконавця відсутня в тому, що позивач не був обізнаних про хід виконавчого провадження, а позивач сам не вживав заходів для інформування державного виконавця про скасування судом апеляційної інстанції ухвали про видачу дубліката виконавчого листа.

Вважає неспроможними доводи позивача про те, що спірна земельна ділянка придбана за час шлюбу з ОСОБА_6, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки шлюб між ними було розірвано 11 років тому (23.05.2007р.). Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. До того ж позивач з огляду на приписи ст. 4 ЦПК України не може захищати інтереси колишньої дружини у цій справі, яка є третьої особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Соборний ВДВС м. Дніпра також позовні вимоги не визнав. 10.12.2018р. представник відповідача ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності від 08.01.2018р. (а.с. № 163 т. № 1), надала відзив на позовну заяву (а.с. № 158 162 т. №1), в якому вказала, що обставини, описані позивачем, не відповідають дійсності. Так, у січні 2018р. ТОВ «Меридіан-Дніпро» звернулося до Соборного ВДВС із заявою від 19.01.2018р. про примусове виконання рішення суду, до якої було додане саме рішення суду, інші рішення, в тому числі ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р. про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа, сам дублікат виконавчого листа на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 718 539 грн.66коп. на користь ВАТ «КБ «Причорноморя». Документи відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим було відкрите виконавче провадження.

Виконавчі дії відбувалися у відповідності до вимог закону, наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна». ОСОБА_1 був обізнаний про хід виконавчого провадження. На його адресу його реєстрації надсилалися всі постанови - про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, про опис та арешт майна (коштів) боржника - земельної ділянки, про призначення субєкта оціночної діяльності, повідомлення щодо вартості описаного і арештованого майна земельної ділянки, акт про проведені електронні торги. Проте всі поштові відправлення були повернуті з відміткою «Укрпошти» «повернуто у звязку зі спливом строку зберігання». Жодних повідомлень ані від боржника, ані від стягувача про зміну боржником місця проживання до Соборного ВДВС не надходило. Тому вважає, що державні виконавці виконали усі передбачені Законом заходи для інформування боржника про хід виконавчого провадження, а відповідальність за отримання документів виконавчого провадження покладається на сторону виконавчого провадження ОСОБА_1

Щодо відсутності з боку Соборного ВДВС реакції на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2018р., якою була скасована ухвала про видачу дубліката виконавчого листа, то орган виконавчої служби не був учасником цієї справи, а тому і не був обізнаний про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Навіть у разі отримання Соборним ВДВС від сторін виконавчого провадження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2018р., у державного виконавця відсутні були законні підставі для зупинення виконавчого провадження, адже у ч. 1 ст. 38, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться мова про скасування рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ. Таким є рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 718 539 грн. 66коп. на користь ВАТ «КБ «Причорноморя». У випадку скасування апеляційним судом ухвали суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого листа, боржник ОСОБА_1 мав звернутися на підставі ст. 432 ЦПК України до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. І лише у випадку визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у державного виконавця виникало б право та обовязок закінчити виконавче провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону.

Державним виконавцем 12.07.2018р. у присутності двох понятих здійснено опис та арешт ј квартири. Постанова винесена у приміщенні будинку № 4а по вул. Казакова у м. Дніпро, де знаходиться квартира № 102. При цьому, державний виконавець та поняті не потрапили у квартиру, оскільки вона була зачинена, на дзвінки на вхідній двері ніхто не відповідав, у звязку з чим постанова була складена у коридорі, перед вхідними дверима до квартири № 102. Відомості про квартиру були отримані з листа КП «Дніпропетровське МБТІ» від 23.02.2018р., до якого додавалися копію технічної документації на квартиру, яка і була надана субєкту оціночної діяльності.

З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ДП «Сетам» теж позовні вимоги не визнав. 13.12.2018р. представник відповідача ОСОБА_8 (діє на підставі довіреності від 17.07.2018р. (а.с. № 189 т. № 1), надав відзив на позовну заяву (а.с. № 181 162 т. №1), в якому не погодився з наведеними позивачем підставами визнання електронних торгів не дійсними, оскільки позивач посилається на неправомірні дії державного виконавця, які він не оскаржував в передбаченому законом порядку. Торги відбувалися у відповідності з приписами Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, інформація про їх проведення міститься на офіційному Веб-сайті ДП «Сетам». Згідно чисельних висновків Верховного Суду, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Звертав увагу на постанову Верховного Суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-1884пс15, в якій зазначено, шо головна умова, яка повинна бути встановлена судами, не наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а саме тому окрім порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Наголошує, що Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15 прийшов до правового висновку, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

З урахуванням правового висновку у постановах Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12, від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, позивач повинен довести належним та допустимими доказами, що відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів та ці порушення вплинули на результати торгів.

Проте позивач не надав доказів на підтвердження того, що в ході проведення е/торгів був порушений порядок їх проведення і ці порушення вплинули на результат торів.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ТОВ «Сканар» також позовні вимоги не визнав. 03.01.2019р. директор товариства - ОСОБА_9 надав відзив на позовну заяву (а.с. № 70-75 т. № 2), в якому посилався на те, що позивач безпідставно предявив вимоги до ТОВ «Сканар», оскільки в діях останнього взагалі відсутні порушення закону. Також зазначав, що після переходу права стягнення у серпні 2016р. до нового стягувача ТОВ «Меридіан-Дніпро», виконавчий лист мав бути пред'явлений до державної виконавчої служби повторно, оскільки у 2013 році виконавчою службою лист було повернуто первісному стягувачу, у зв'язку з тим, що майно боржника ОСОБА_1, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не було виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Однак, з'ясувалося, що оригінал виконавчого листа був втрачений первісним стягувачем, у зв'язку з чим ТОВ «Меридіан-Дніпро» звернулося до суду із заявою про видачу його дубліката та поновлення строку для пред'явлення до виконання. Жодних порушень вимог закону ані державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра, а ні ДП Сетам» не допущено.

З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач (або представник) правом на надання відповіді на відзиви не скористався.

Треті особи приватний нотаріус ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надходження позову до суду, відкриття провадження по справі були належним чином повідомлені рекомендованими листами з повідомленнями, якими їм було направлено копію позову з додатками, копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 12.11.2018р. про відкриття провадження по справі, в якій розяснено право відповідно до положень ст.ст. 181, 278 ЦПК України подати пояснення щодо позову та відзиву протягом 10 днів з дня їх отримання (а.с. № 85, 88 т. № 1, а.с. № 67, 93 т. № 2), між тим таких письмових пояснень суду не направили.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, враховуючи заяву позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 51-52 т. № 1), надані відповідачами відзиви, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до положень ч.2,3 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України.

При розгляді справи, суддею не знайдено підстав для переходу до розгляду цивільної справи в порядку загального позовного провадження за клопотаннями відповідачів (а.с. № 128, 177 т. № 1 та а.с. № 91-92 т. № 2), оскільки абсолютно усі відповідачі по справі надіслали суду свої письмові відзиви на позов (а.с. № 90-94, 158-162, 181 162 т. №1, а.с. № 70-75 т. № 2).

Отже, позиціям усіх сторін по справі є можливість дати належну оцінку на підставі положень ст. 89 ЦПК України щодо принців оцінки доказів та з урахуванням завдань цивільного судочинства, в тому числі щодо забезпечення своєчасного розгляду цивільних справ.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін,оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006р. по цивільній справі № 2-2143/2006р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2007р., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Комерційний банк «Причорноморя» заборгованість в сумі 716 839 грн. 66коп., державне мито в сумі 1 700грн., а всього 718 539 грн.66коп. (а.с. № 95 101 т. № 1).

17.09.2012р. ВАТ «КБ «Причорноморя» і ПП «Рохат» укладено договір про відступлення права вимоги, яким банк передав право вимоги до ОСОБА_1 ПП «РОХАТ». В подальшому, ПП «РОХАТ» передало право вимоги ТОВ «Меридіан-Дніпро» на підставі договору № 21 про відступлення права вимоги і акту приймання-передачі документів від 04.01.2016р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016р. по цивільній справі № 201/1763/16ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016р. і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2017р., у виконавчому провадженні з виконання рішення суду замінено стягувача - ВАТ «КБ «Причорноморя» його правонаступником - TOB «Меридіан-Дніпро» (а.с. № 102 115 т. №1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р. по справі № 201/16377/16-ц було задоволено заяву ТОВ «Меридіан-Дніпро» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлено ТОВ «Меридіан-Дніпро» строк для предявлення виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Причорноморя» заборгованості в розмірі 716 839 грн. 66коп., повернення державного мита в сумі 1 700 грн., а всього 718 539 грн. 66коп. по цивільній справі №2-2143/2006 (а.с. № 116 - 121 т. №1).

На виконання зазначеної ухвали Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 17.01.2018р. видано дублікат виконавчого листа (а.с. № 122 т. №1).

19.01.2018р. ТОВ «Меридіан-Дніпро» звернулося до Соборного ВДВС м. Дніпра із заявою про примусове виконання рішення суду (а.с. № 123 т. №1).

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра від 19.01.2018р. відкрито виконавче провадження ВП № 55590816 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2443/2006, виданого 17.01.2018р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь нового стягувача - ТОВ «Меридіан-Дніпро» заборгованості у розмірі 718 539 грн. 66коп. (а.с. № 27 т. №1).

Постановою державного виконавця від 23.04.2018р. описано та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :02:020:0063, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с. Орлівщина, вул. Крива, 1А, яка належала позивачеві на підставі державного акту на право власності від 23.09.1999р. (а.с. № 12, 28 - 29 т. №1).

Постановою державного виконавця від 12.07.2018р., описано та накладено арешт із забороною відчуження на ј трикімнатної квартири №102, яка знаходиться за адресою вул. Казакова б. 4а кв. 102 у м. Дніпрі на 14-му поверсі загальною площею 81,9 кв.м, і перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 згідно зі свідоцтвом про право власності від 17.11.2003р. (а.с. № 10, 34 т. №1).

Як зазначає позивач, і не спростоване представником Соборного ВДВС м. Дніпра і іншими відповідачами, постановою державного виконавця від 24.04.2018р. призначено субєкта оціночної діяльності ОСОБА_12, що має відповідний сертифікат, яким складено висновок про вартість земельної ділянки площею 0,1425 га, кадастровий номер :02:020:0063, з розташованими на ній земельними поліпшеннями у вигляді матеріалів для повторного використання, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Орлівщина, вул. Крива, 1А. Вартість складає 282 081 грн.

23.05.2018р. начальником Соборного ВДВС м. Дніпра ОСОБА_13 складено заявку на реалізацію в ДП «Сетам» цієї земельної ділянки.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 14.06.2018р. № 338902 ДП «Сетам», 14.06.2018р. проведено електронні торги з реалізації майна: земельної ділянки площею 0,1425 га, кадастровий номер :02:020:0063, з розташованими на ній земельними поліпшеннями у вигляді матеріалів для повторного використання, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с. Орлівщина, вул. Крива, 1А.

Переможцем торгів визнано ОСОБА_2. Земельна ділянка придбана за 282 081 грн., які перераховані ним 15.06.2018р., включаючи гарантійний внесок (а.с. № 195, 196 т. №1).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, 25.06.2018р. приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 721, виданого 25.06.2018р., за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на земельну ділянку (номер запису про право власності 26852661), площею 0,1425 га, кадастровий номер :02:020:0063, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41855393 від 02.07.2018р. (а.с. № 69 - 70 т. №1).

Згідно з протоколом про проведені електронні торги від 17.10.2018р. № 363112, 17.10.2018р. відбулися електронні торги з продажу ј частини трикімнатної квартири, загальною площею 81,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. Переможцем визнано ТОВ «Сканар» (а.с. № 201 - 202 т. №1).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 144074040, від 05.11.2018р., квартира за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1530, видане 31.10.2018р., виданого приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_3, належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Сканар» (1/4 частки), номер запису про право власності 28742584, від 31.10.2018р.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43858133 від 05.11.2018р., приватний нотаріус ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_3, належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Сканар» (1/4 частки) (а.с. № 73 т. №1).

За ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до правочинів купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Згідно зі ст.ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Водночас, судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2018р. була скасована ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2017р., відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Меридіан-Дніпро» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку для предявлення його до виконання (а.с. № 21 24 т. № 1).

Як вбачається зі змісту цієї постанови, апеляційним судом встановлено, що згідно з довідками від 27.04.2016р. і від 16.08.2016р. з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо стану виконавчого провадження ВП № 4385223, відкритого 06.08.2007р. по стягненню боргу в розмірі 718 539грн. 66коп. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Причорноморя», постановою державного виконавця від 10.01.2012р. виконавчий лист № 2-2143 було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, представник ВДВС листом від 16.08.2016р. № 14585/6 надав суду пояснення про те, що виконавчий лист № 2-2143 станом на квітень 2016р. не виконано, оскільки майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

У звязку з цим, виконавчий лист № 2-2143/2006р. було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про що державним виконавцем винесено постанову від 10.01.2012р. Станом на сьогоднішній день усі вищевикладені відомості щодо стану виконавчого провадження ВП № 4385223 є актуальними, що підтверджувалося довідкою № 152924 від 16.08.2016р. з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Листом ВДВС № 977 від 28.01.2016р. було повідомлено представника ОСОБА_1 про завершення виконавчого провадження ВП № 4385223. Враховуючи те, що у запиті представника ОСОБА_1 не ставилося питання про причини завершення виконавчого провадження, то ці причини були названі пізніше, а саме у листі №6789/6 від 28.04.2016р., яким ВДВС повідомив суд про те, що за виконавчим провадженням ВП № 4385223 було здійснено повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У цьому випадку згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, в тому числі новий стягувач (у разі постановлений судом про заміну сторони виконавчого провадження), не позбавлений права предявити виконавчий документ до виконання до повного погашення заборгованості за виконавчим документом.

Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд вказав про наступне.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання перебіг строку поновлюється. Час що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, ВАТ КБ «Причорноморя» мав право предявити виконавчий лист до виконання протягом одного року після його повернення.

За ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред'явлення виконавчого листа по даній справі закінчився.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, ВАТ КБ «Причорноморя» посилалось на те, що на виконанні у ВДВС відсутнє виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Причорноморя». Однак доказів втрати виконавчого листа, поважності причин пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містили. Не було надано таких і суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд розцінив доводи заявника про те, що йому не було відомо про ухвалення постанови про повернення від 10.01.2012р. виконавчого листа, як такі, що свідчать про те, що з січня 2012р. стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у звязку з чим ним пропущено строк для повторного предявлення виконавчого листа до виконання. Ці обставини не визнані поважними причинами пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, і, як наслідок, відсутність підстави для видачі його дубліката.

Отже, з урахуванням висновків апеляційного суду, при розгляді даної справі встановлено, що на момент проведення електронних торгів 14.06.2018р. з продажу земельної ділянки і 17.10.2018р. з продажу частки квартири, існувало рішення суду, що набрало законної сили 04.05.2018р., яким відмовлено стягувачу ТОВ «Меридіан-Дніпро» у видачі дубліката виконавчого документа і поновлення строку на його продавлення до виконання, що виключає будь-яке стягнення боргу на користь цього товариства за рішенням суду у примусовому порядку. Суттєвим є те, що таке рішення винесено за наслідками оскарження ухвали суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого листа, де суд не встановив дійсні обставини справи стосовно того, що ще в січні 2012р. виконавче провадження було завершене і виконавчий лист був повернутий первісному стягувачу ВАТ КБ «Причорноморя», а не втрачений його оригінал, як стверджував заявник. Твердження заявника про те, що оригінал виконавчого документа був втрачений не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

ОСОБА_3 недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 22.02.2017р. у справі № 6-2677цс17, від 12.10.2016р. у справі № 6-1981цс16.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги той факт, що прилюдні торги, проведені ДП «Сетам» 14.06.2018р. з продажу земельної ділянки, оформлені протоколом № 338902 від 14.06.2018р., переможцем яких став ОСОБА_2, 17.10.2018р. з продажу частки квартири, оформлені протоколом № 363112 від 17.10.2018р., переможцем яких є ТОВ «Сканар», вчинені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки торги відбулися на підставі виконавчого документа, який не мав видаватися взагалі, не мав предявлятися до виконання.

У боржника ОСОБА_1 станом на день відкриття виконавчого провадження - 19.01.2018р., аж до моменту проведення електронних торгів (14.06.2018р. і 17.10.2018р.) з реалізації майна у рахунок погашення боргу, був відсутній обов'язок перед новим стягувачем ТОВ «Меридіан-Дніпро» щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Тому, як наслідок, всі виконавчі дії з примусового виконання рішення на мали вчинятися ВДВС.

Відтак, на час проведення прилюдних торгів не було підстав для їх проведення.

За вищезазначеного, приходжу до висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання зазначених електронних торгів недійсними.

При цьому, як роз'яснив Верховний Суд України, у постанові від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12, для застосування наслідків недотримання вказаних вимог при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто, порушення порядку проведення електронних торгів, яке не впливає результати їх проведення не може бути підставою для визнання їх недійсними, при умові, що не встановлено інших порушень, які б призвели до таких наслідків.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015р. № 2710/5.

Згідно із частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити передбачені цим Порядком дані.

Державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна разом із такими документами.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Водночас, як вбачається зі змісту постанови Апеляційного суду Дніпропетровської від 04.05.2018р., ВДВС листом від 28.01.2016р. повідомляла представника ОСОБА_1 про завершення виконавчого провадження ВП № 4385223.

А про те, що виконавче провадження відкрите знову постановою державного виконавця від 19.01.2018р. за заявою нового стягувача ТОВ «Меридіан-Дніпро», ОСОБА_1 дізнався вже після відчуження його майна на електронних торгах (14.06.2018р. і 17.10.2018р.).

Як вказує позивач, жодних документів про хід виконавчого провадження він не отримував за адресою реєстрації, оскільки фактично там не мешкав. Водночас, і новий стягувач - ТОВ «Меридіан-Дніпро», що був обізнаний про скасування ухвали суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого листа, не скористався правом повідомити державного виконавця про таку обставину, заявити про необхідність відкласти виконавчі дії, що і призвело до проведення реалізації арештованого майна на прилюдних електронних торгах.

Отже при розгляді цієї справи правильними будуть висновки про те, що відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, який був виданий безпідставно, потягло за собою такі наслідки, як реалізація з прилюдних торгів належного позивачеві майна, чим безумовно порушені його права і законні інтереси, тому позивачем вірно обраний такий спосіб захисту як визнання прилюдних електронних торгів недійсними.

Разом із тим, помилковими слід вважати доводи позивача про те, що проведення електронних торгів є наслідком допущених державним виконавцем порушень вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» в частині не зупинення виконавчого провадження через скасування 04.05.2018р. ухвали суду про видачу дубліката виконавчого листа, адже цією нормою передбачене зупинення провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

При цьому, слід погодитись з думкою відповідачів про те, що визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зумовлювало б право державного виконавця і обовязок закінчити виконавче провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, той факт, що позивач ОСОБА_1 не звертався у порядку ст. 432 ЦПК України до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не свідчить про те, що дублікат виконавчого листа виданий за скасованим рішенням, у такий спосіб набуває статусу виконавчого документа, який підлягає виконанню.

Стверджуючи зазначене вище, мною врахована позиція Верховного Суду у постанові від 16.01.2018р. у справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17) щодо наявності підстав для звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню згідно з вимогами діючого на той час ЦПК України (ст. 369) і Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV.

Адаптуючи позицію Верховного Суду до вимог діючого законодавства, яка у цій частині по суті не змінилась і на сьогодні його норми аналогічним чином регулюють правовідносини, варто зазначити, що частиною 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

У пункті 5 ч. 1 ст. 39 Закону передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Таким чином, у даному випадку передбачених Законом України «Про виконавче провадження» обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає.

При розгляді цієї справи варто взяти до уваги правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 06.04.2016р. у справі № 3-242гс16, від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12, а також у постанові Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 357/2006/16-ц (провадження № 61-5808св18), згідно з якими дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Однак, електронні торги з реалізації нерухомого майна є правочином, вчинення якого повинне відбуватися з дотриманням норм цивільного законодавства. Такий правочин може визнаватися недійсним у судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення вимог закону (частина 1 ст. 215 ЦК України).

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Оскільки електронні торги було проведено без дотримання вимог статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням встановлених обставин, приходжу до висновку про визнання недійсними електронних торгів.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що дії державного виконавця щодо опису і арешту квартири не відповідають вимогам закону, а висновок про вартість майна на підставі технічного паспорта квартири станом на 31.10.2015р. не відповідає її характеристиками після реконструкції, що на думку позивача, є підставою для скасування електронних торгів від 17.10.2018р., вважаю ці доводи помилковими. Як установлено, позивач не надавав заперечення стосовно оцінки майна в ході виконавчого провадження, дії державного виконавця щодо оцінки арештованого майна не оскаржував.

Взагалі, що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо (ст. 19, ч. 5 ст. 57, чт. 74 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12.

Позивач вважає торги недійсними, у тому числі через порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, однак такі дії мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Означена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018р. у справі № 309/3860/13-ц (провадження № 61-1515св18).

Доводи позивача про те, що підставою визнання торгів недійсними є те, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності подружжя, вважаю необґрунтованими, оскільки колишня дружина позивача - ОСОБА_4 є третьої особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а тому судом не можуть вирішуватися питання про її право у цьому провадженні.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р. передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до розділу Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, прилюдні торги проводяться організатором за заявкою відділу державної виконавчої служби.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018р. № 910/856/17, за результатами правового аналізу положень ч.1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст.656 ЦК України, Порядку реалізації арештованого майна, зроблено висновок про те, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці державна виконавча служба та організатор електронних торгів та покупець переможець електронних торгів.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обовязки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

У справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину ДВС, організатор торгів та переможець.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах КГС від 06.02.2018р. у справі №911/845/17 та від 14.03.2018р. у справі №910/1454/17. У наведених постановах касаційний суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подачі позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачем у справі, крім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.

У даній справі як відповідачі залучені і продавці і покупці, тобто всі сторони правочину (договору купівлі-продажу, оформленого за результатами торгів).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу, продавця і покупця, до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин.

Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов відповідного договору, що укладається між органом Державної виконавчої служби та спеціалізованою організацією.

У разі, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору, ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. ОСОБА_3 ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15.

Таким чином, наявні підстави для висновку, що для правильного вирішення спору по суті необхідно встановити правову природу відносин між ДВС та спеціалізованою організацією.

Як вбачається з протоколу про проведені електронні торги від 14.06.2018р. № 338902 і акту про проведені електронні торги від 22.06.2018р., переможцем ОСОБА_2 майно придбане за 282 081 грн., 267 976грн.95коп., з яких перераховано на рахунок продавця Соборного ВДВС 15.06.2018р., включаючи гарантійний внесок за придбану земельну ділянку (а.с. № 30, 31 т.№1).

Відповідно до протоколу № 363112 від 17.10.2018р. переможцем ТОВ «Сканар» майно придбане за 300 983грн., 285 933грн.95коп., з яких перераховано на рахунок продавця Соборного ВДВС (а.с. № 40 т. №1).

З цього слідує висновок, що саме Соборний ВДВС м. Дніпра виступає у правочинах як продавець арештованого нерухомого майна і на його рахунок переможцями торів були перераховані кошти за придбане на електронних торгах майно.

При розгляді справи суддею зазначається, що оскільки за результатами прилюдних торгів грошові кошти від покупців торгів були отримані Соборним ВДВС м. Дніпра, який у наступному провів їх розподіл та перерахував стягувачу у виконавчому провадженні, а також вказані кошти були спрямовані на сплату виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій тощо, то з урахуванням частин 1 та 2 ст. 216 ЦК України з відповідача Соборного ВДВС м. Дніпра слід стягнути грошові кошти на користь переможців торгів, які придбали арештоване майно, а саме: в сумі 267 976грн.95коп. за договором (протоколом) від 14.06.2018р. на користь ОСОБА_2 і в сумі 285 933грн.95коп. за договором (протоколом) від 17.102018р. на користь ТОВ «Сканар».

При цьому, застосовуючи реституцію, виходжу з того, що за змістом ст. 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Позивач просить також визнати недійсними свідоцтва про право власності на майно, видані переможцями торгів - відповідачам ОСОБА_2 і ТОВ «Сканар», скасувати рішень державного реєстратора (нотаріуса) про реєстрацію права власності, поновити у державному реєстрі записи про право власності на майно за позивачем.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Унаслідок укладання на прилюдних торгах договорів купівлі-продажу нерухомого майна порушено право власника на земельну ділянку і його частину квартири.

Згідно зі статтею 3 ЦК України є неприпустимим позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки земельна ділянка і частина спірної квартири не могли бути предметом продажу на прилюдних торгах, свідоцтва за результатами цих торгів є недійсним.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 цього Закону державна реєстрація проводиться на підставі, у т.ч. договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Статтею 11 цього Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

У пункті 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 р. № 553) указано, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до п.п. 4, п.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності та інших речових прав проводиться на підставі виданого нотаріусам свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Питання видачі свідоцтв нотаріусами про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) регулюється Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

Зважаючи на викладене, суд установивши, що оформленням свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів порушені права позивача, доходить висновку про наявність підстав для їх скасування.

Згідно з пунктом 19 Порядку державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав.

Отже, після здійснення нотаріальної дії нотаріус реєструє відповідне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За таких обставин, підлягають засуванню рішення державного реєстратора (нотаріуса ОСОБА_3А.) про державну реєстрацію права власності, прийняті на підставі правочинів, визнаних судом недійсними.

Не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобовязання державного реєстратора поновити в державному реєстрі відомості, які передували оскаржуваним записам про право власності ОСОБА_2 і ТОВ «Сканар», оскільки відновлення, повторне внесення записів про попереднього власника законом не передбачено. За приписами ст.ст. 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили. Скасування запису здійснюється у строк, що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор може прийняти рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності установлених законом підстав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме в частині визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішень державного реєстратора.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, судові витрати слід розподілити наступним чином.

Так, при подачі позовної заяви позивачем сплачений судовий збір за вісім вимог немайнового характеру в загальному розмірі 5638грн.40коп. ( по 704грн. 80коп. за кожну з вимог) (а.с.№2) та судовий збір у розмірі 352грн. 40коп. за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення позову ( а.с.№ 55а).

Враховуючи, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат був заявлений позивачем в позовній заяві і в матеріалах справи наявні докази понесення цих витрат, то суд вважає за можливе стягнути з відповідачів ДП «Сетам», Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ТОВ «Сканар» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі заяви про вжиття заходів забезпечення позову, в розмірі 88грн.10коп. з кожного відповідача.

З огляду на те, що з заявлених восьми позовних вимог задоволено лише сім, то суд вважає за можливе стягнути з відповідачів ДП «Сетам», Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ТОВ «Сканар» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 233грн. 40коп. з кожного відповідача.

Загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить 1321грн. 50коп. з кожного відповідача (1 233грн. 40коп.+88грн.10коп.).

Крім того, враховуючи застосування судом реституції та стягнення з Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 267 976 грн.95коп. та на користь ТОВ «Сканар» грошових коштів в сумі 285 933грн.95коп., то суд вважає за можливе стягнути з ДП «Сетам», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ТОВ «Сканар» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 5 539грн.10коп. (1% від суми 553 910грн.60коп.), тобто по 1 384грн.77коп. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 202 - 204, 215, 321, 216, 638, 656 ЦК України, положеннями Законів України «Про виконавче провадження», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р., правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, від 22.02.2017р. у справі № 6-2677цс17, від 12.10.2016р. у справі № 6-1981цс16, від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12, від 06.04.2016р. у справі № 3-242гс16, а також правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16.01.2018р. у справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17), від 21.11.2018р. у справі № 357/2006/16-ц (провадження № 61-5808св18), від 06.03.2018р. у справі № 309/3860/13-ц (провадження № 61-1515св18), постанові Великої палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2018р. № 910/856/17, у постановах КГС від 06.02.2018р. у справі №911/845/17 та від 14.03.2018 у справі №910/1454/17,», ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканар» (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання недійсними та скасувати рішень державного реєстратора, зобовязання державних реєстраторів поновити записи про право власності задовольнити частково.

Визнати недійсними електронні торги, оформлені протоколом про проведення електронних торгів від 14.06.2018р. № 338902 та актом про проведені електронні торги від 22.06.2018р. ВП № 55590816, за номером лота 282376 з реалізації земельної ділянки площею 0,1425 га, кадастровий номер :02:020:0063, з розташованими на ній земельними поліпшеннями у вигляді матеріалів для повторного використання, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с. Орлівщина, вул. Крива, 1А.

Скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 721, видане 25.06.2018р. ОСОБА_2 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41855393 від 02.07.2018р. права власності на обєкт нерухомого майна реєстраційний номер: 232, запис про право власності: 26852661.

Визнати недійсними електронні торги, оформлені протоколом від 17.10.2018р. № 363112 про проведені електронні торги за номером лота 305389 з реалізації майна: ј частини трикімнатної квартири загальною площею 81,9 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1530, видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Сканар» 31.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію за Товариству з обмеженою відповідальністю «Сканар» прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43858133 від 05.11.2018 11:28:44, права власності на обєкт нерухомого майна реєстраційний номер обєкта в РПВН: 4068017, запис про право власності: 28742584.

В порядку реституції за договором купівлі-продажу, оформленого протоколом про проведені електронні торги від 17.10.2018р. № 363112, стягнути з Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 267 976грн.95коп., перераховані на підставі цього протоколу.

В порядку реституції за договором купівлі-продажу, оформленого протоколом про проведені електронні торги від 17.10.2018р. № 363112, стягнути з Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканар» грошові кошти в сумі 285 933грн.95коп., перераховані на підставі цього протоколу.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості, які передували цим записам відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Сетам», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканар» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 321грн. 50коп. з кожного відповідача.

Стягнути з Державного підприємства «Сетам», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканар» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 384грн.77коп. з кожного відповідача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.