ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/10985/18

Номер провадження 22-ц/816/2156/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Сумська міська рада,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сумської міської ради на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року в складі судді Бичкова І.Г., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у серпні 2018 року, в якому після уточнення, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/4 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що з 10.09.1997 року він проживав разом зі своєю бабусею ОСОБА_3 та батьками: ОСОБА_2, ОСОБА_4 в у вказаній квартирі, та належала їм на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_3, якій належала 1/4 частина квартири. Постійним місцем проживання ОСОБА_3 до дня смерті було с. Синівка Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Заповіт від її імені не посвідчувався. Оскільки після її смерті спадщина ніким не приймалась, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось, тому 1/4 частина зазначеного об'єкту нерухомості на даний час не має власника. На сьогоднішній день позивач разом зі своєю матір'ю продовжують проживати в цій квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Позивач постійно сплачує комунальні послуги за користування квартиро, розташованою за цією адресою. Його мати - ОСОБА_2 власні вимоги щодо визнання права власності за набувальною давністю не висуває, не заперечує проти задоволення його вимог.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.01.2019 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 Стягнуто Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Сумська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивач є недобросовісним набувачем, адже обізнаний відносно того, що власником спірної 1/4 квартири була ОСОБА_3, а сам по собі факт проживання та сплата комунальних послуг не свідчить про добросовісне володіння. Крім того, судом не було з'ясовано чи заводилась спадкова справ після смерті ОСОБА_3 чи видавалось свідоцтво про право на спадщину.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Бондаренко Є.П. просить у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін. Вказує, що позивач був упевнений що має всі підстави володіти спірною частиною квартири, та що прийняв спадщиу, оскільки постійно проживав разом з бабусею до часу перебування її в будинку - інтернаті для людей похилого віку.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє 1/4 частиною спірної квартири; міською радою спростувань вказаних обставин не наведено, вимог про повернення цього нерухомого майна заявлено не було; третя особа - ОСОБА_2 власні вимоги щодо визнання права власності за набувальною давністю не висуває та не заперечує проти задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 з 10.09.1997 року зареєстрований та проживав разом з своєю бабусею матеріью ОСОБА_2 та братом ОСОБА_6, 1988р.н. в однокімнатній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з однієї жилої кімнати площею 14,3 м ?, загальною площею 23,7 м ?, та належала їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.09.1996 року ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М. В. Фрунзе» , зареєстрованого 24.09.1996 року Сумським ООБТІ за реєстровим № 704 (а.с. 5, 7, 8 - 11, 16 - 18) .

Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся ОСОБА_3( мати батька), якій належала 1/4 частки квартири, а ІНФОРМАЦІЯ_3 його брат ОСОБА_7, якому також належала 1/4 частка спірної квартири. (а. с. 13, 14).

Після смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, його 1/4 частину у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру успадкувала мати позивача - ОСОБА_2 (а. с. 19, 50) .

Таким чином зараз матері позивача ОСОБА_2 належить 1/2 частина вищевказаної квартири (а.с. 20, 21), а заявнику ОСОБА_1 тільки 1/4 частка спірної квартири.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, останнім і постійним місцем проживання ОСОБА_3 до дня смерті було с. Синівка Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався, земельні ділянки, які б належала померлій на території Синівської сільської ради відсутні (а.с. 15).

Інформація про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутня.

Також встановлено, що позивач та його мати на день смерті ОСОБА_3 були зареєстровані разом з померлою які співмешканці у приміщенні спільної квартири.

У зв'язку із смертю батька позивача, який помер ще до смерті своєї матері ОСОБА_3, яка доводиться рідною бабусею позивача і свекрухи його матері, у останніх відповідно до ст.1266 ЦК України виникло право спадкування за правом представництва на об'єкт спадкування - частку померлої, яка о ділиться між ними порівну.

Отже відповідно до ст. 1268 цього Кодексу позивач і його мати, які фактично були зареєстровані разом із померлою у квартирі повинні вирішувати своє право успадкування на цю частку за визначеною законом процедурою спадкування.

Доказів того, що мати позивача,яка не була залучена до справи як належний відповідач, а також померлий брат позивача ОСОБА_6, який ще був живий на час смерті бабусі, відмовлялася від прийняття своє частки спадщини суду надано не було.

Даних проте, що спадщини вже визнана відумерлою матеріали справи не містять, а тому Сумська міська рада не є належним відповідачем у справі і заявлені до неї вимоги є необґрунтованими.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Заявляючи позов до Сумської міської ради щодо набуття позивачем права власності на частку квартири, яка належала його померлій бабусі за набувальною давністю, позивачем обрано не той спосіб захисту, оскільки відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України діючої в редакції на час відкриття спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідального органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

На даний час спадщини після смерті ОСОБА_3 не визнана відумерлою і тому правовідносин між позивачем та міською радою з приводу власності за набувальною давністю не існує.

Оскільки суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд частково приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, відповідно до ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржене рішення і ухвалює нове про відмову у задоволені позову через його пред'явлення до неналежного відповідача.

Відсутність у справі належного відповідача позбавляє можливості суд вирішити спір по суті з ухваленням законного та обґрунтованого судового рішення.

За приписами ст.141 ЦПК України на користь Сумської міської ради у рахунок часткового відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, з позивача слід стягнути 300 грн.

Вирішуючи питання касаційного оскарження, апеляційний суд керувався висновками ЄСПЛ, який у справі "Азюковська проти України" ( заява № 2693/18) який визнав неприйнятною заяву про оскарження відмови Верховного Суду переглянути рішення попередніх судів через малозначність справи, що виникла з трудових правовідносин. Суд не знайшов порушення процесуальних гарантій п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки спір стосується саме виплат у трудових правовідносинах, тому відповідно ч.6 ст. 19 ЦПК України апеляційний суд визнає справу малозначною через незначну її складність.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання власності за набувальною давністю на 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сумської міської ради компенсацію витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 300 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко