Справа № 456/3859/17 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3129/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у в м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 456/3859/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 30 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі НАСК «Оранта») про відшкодування матеріальної шкоди та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача в його користь одноразово страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою загальної працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за період з 29.05.2015 по 30.04.2018 в сумі 22 951,40 грн., та в подальшому стягувати з НАСК «Оранта» на його користь з 01.05.2018 щомісячно по 1116,90 грн., до закінчення ліміту відповідальності, що залишився.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.05.2015, близько 00.30 год. на 4 км + 90 м, автодороги сполученням Стрий - Івано-Франківськ, в с. Миртюки Стрийського району Львівської області мала місце ДТП, під час якої водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2. Під час даної ДТП ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження. За фактом ДТП було розпочато кримінальне провадження, яке в подальшому було закрито. На час ДТП цивільно - правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 була застрахована в НАСК «Оранта», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров»ю становить 100 000 грн.. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 284 від 22.07.2015 у ОСОБА_2 під час огляду мались множинні тілесні ушкодження, які утворились від співудару з тупими твердими предметами, можливо при наїзді автомобіля під час ДТП 29.05.2015 і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, по наслідках перенесеної у 2015 році травми стійка втрата професійної працездатності у ОСОБА_2 складає 30 %. На час настання ДТП та отримання тілесних ушкоджень позивач не працював, тому розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. З 01.06.2015 по 31.08.2015 розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1218 грн., відповідно 30% (або 0,3) від цієї суми за три місяці становить (1218х3х0,3) 1096,2 грн. За період з 01.09.2015 по 30.04.2016 ( 8 місяців) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1378 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (1378х8х0,3) 3307,2 грн.. З 01.05.2016 по 30.11.2016 розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1450 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (1450х7х0,3) 3045 грн. З 01.12.2016 по 31.12.2016р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1600 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (1600х1х0,3) 480 грн. З 01.01.2017р. по 31.12.2017р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3200 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (3200х12х0,3) 11520 грн. З 01.01.2018р. по 30.04.2018р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3723 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (3723х4х0,3) 4467,6 грн.. Вважає, що НАСК «Оранта» має виплати ОСОБА_2 одноразово страхове відшкодування внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності за період з 29.05.2015 по 30.04.2018 в розмірі (1096,20 + 3307,2 + 3045 + 480 + 11 520 + 4467,6) 22951, 40 грн., і в подальшому щомісячно має виплачувати по (3723 х 0,3) 1116,9 грн. до закінчення ліміту відповідальності, що залишився (100 000,00 - 22951,40) 77048,6 грн.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ( м. Київ, вул. Здолбунівська, 7 Д, ) на користь ОСОБА_2 одноразово страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності за період з 29 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року у сумі 22 951 (двадцять дві тисячі дев»ятсот п»ятдесят одну) гривню 40 копійок.

Вирішено стягувати з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 з 01 травня 2018 року щомісячно по 1116 (одній тисячі сто шістнадцять) гривень 90 копійок до закінчення ліміту відповідальності у розмірі 77048,60 гривень.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь держави 1000 (одну тисячу) гривень судового збору.

Рішення оскаржила ПАТ «НАСК «ОРАНТА». В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що страхова компанія з врахуванням вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності» несе відповідальність у разі шкоди пов'язаної із стійкою втратою працездатності лише у випадку встановлення групи інвалідності потерпілій особі, однак ціна позову розрахована у відповідності до встановлених відсотків втрати працездатності, що на думку скаржника суперечить ст.26 Закону, а тому правових підстав для задоволення позову не було. Звертає увагу, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому факту, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності та відповідно до ст.26 Закону сума до виплати становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку та складає 14616,00 грн. Крім цього, вважає, що оскільки страхова компанія не прийняла рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, а лише роз'яснила необхідність подання документів для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а відтак прав позивача не порушувала, підстав для їх захисту в судовому порядку немає. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 2 ст.247 ЦПК України зазначено, що якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1,2 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено такі обставини справи.

29.05.2015, близько 00.30 год. на 4 км + 90 м, автодороги сполученням Стрий - Івано-Франківськ, в с. Миртюки Стрийського району Львівської області мала місце ДТП, під час якої водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

За фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження, яке 29.05.2015 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000872 (а.с.8).

Постановою слідчого СВ Стрийського МВ ГУ МВСУкраїни у Львівській області від 31.08.2015 вказане кримінальне провадження закрито у зв»язку з відсутністю в діянні водія складу кримінального правопорушення (а.с155-156).

Вчинена ОСОБА_3 дорожньо-транспортна пригода перебуває у причинному зв'язку з її наслідками у вигляді завданих тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2, що стверджується висновком судово-медичної експертизи № 284 від 22.07.2015 (а.с. 10-12).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 69, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське бюро судово-медичної експертизи» 15.06.-15.07.2016, на момент проведення комісійної експертизи у ОСОБА_2, виявлені наслідки: «Вторинне після травматичне лівобічне шийно-плече-лопаткове ураження нервових сплетінь з порушенням больової чутливості в проксимальному відділі лівої верхньої кінцівки, гіпотрофія м»язів лівого плечового пояса, легкий больовий синдром. Помірна контрактура лівого плечового суглобу. Неправильно-консолідований перелом лівої лопатки. Консолідовані переломи 7-9-го ребер зліва. Спленектомія», що складає 30% стійкої втрати професійної працездатності.

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що позивачу ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності (а.с.104).

Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 1962102, який виданий НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров'ю становить 100 000 гривень. Вказаний договір був чинний на момент ДТП (а.с.14).

Відповідно до даного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода потерпілому під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

23 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 надіслав на адресу ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.53-57), однак таке не виплачено.

Врахувавши наведені обставини та надавши оцінку доказам, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, враховуючи такі вимоги матеріального права.

Згідно з ст.ст.979, 980 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з:

1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-

правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із ст. ст. 22.1, 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілого; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілого.

Відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров»я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП стійка втрата професійної працездатності позивача ОСОБА_2 складає 30% та останньому встановлена ІІІ група інвалідності.

Станом на момент ДТП позивач не працював, а тому суд задовольняючи позов вірно взяв до уваги представлений позивачем розрахунок завданої шкоди, який відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1195 Цивільного кодексу України.

Доводи скаржника про те, що розмір відшкодування шкоди повинен становити 12 мінімальних заробітних плат є безпідставними, оскільки цей розмір є мінімальним та має бути застосованим якщо не буде доведено іншого розміру шкоди.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги наданий позивачем розрахунок, а також медичні документи, які підтверджують відсоток стійкої втрати працездатності та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Твердження відповідача про відсутність порушеного права позивача,оскільки немає письмової відмови у виплаті страхового відшкодування, суд апеляційної інстанції визнає необгрунтотованим, так як відповідач оспорює розмір завданої шкоди, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування, спростовуються описом вкладення до листа(а.с.57 зворот), який скерований на адресу ПАТ «НАСК «Оранта», з якого встановлено, що позивачем надано всі документи, які передбачені ст.35 Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належним чином з'ясував всі обставини, що мають значення для справи та ухвалив законне та справедливе рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Рішення рішення Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 30 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк