Провадження № 2/761/3487/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованим онук позивачів, який без поважних причин з 2015 року в ній фактично не проживає, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, витрати по квартирній платі та платі за комунальні послуги не несе, у зв'язку з чим позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 03.01.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав.

Враховуючи, що позивачі не заперечили проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 29.08.2008 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевича О.І. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 21-703, 21-705.

З довідки Ф-3 від 18.12.2018 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими з 1968 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1987 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з 1992 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин з 2005 року не проживає у даній квартирі, що підтверджується актами від 20.12.2017 року, 18.06.2017 року та 21.06.2018 року, складеними працівниками ЖБК «Світлана» з підписами сусідів, які проживають поряд з квартирою позивачів, а також показаннями, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач більше трьох років без поважних причин не проживає в АДРЕСА_1, у якій він зареєстрований, при цьому витрат на утримання вказаної квартири не несе, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним жилим приміщенням, у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати ОСОБА_8 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., а саме по 352,40 грн. на користь кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., а саме по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. на користь кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: