Справа №423/4345/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року Попаснянський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Архипенко А.В. при секретарі Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Попасна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2, який постійно проживав в с.Комишуваха Попаснянського району та з 09.06.1998 року працював в колективному сільськогосподарському підприємстві «Забойщик», який згодом було реформовано у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос».

Коли проводилося розпаювання колгоспних земель, до списку членів КСП «Забойщик», які мали право на отримання земельної частки (паю), було включено і батька позивача (№ 714), що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Забойщик», але сертифікат на земельну частку (пай) за життя не отримав.

Про порушення земельних прав батька, спадкоємцем якого він являється, позивач дізнався в жовтні 2018 року, випадково, коли звернувся до Відділу Держгеокадастру у Попаснянському районі з питанням щодо власних земельних прав.

За життя батько позивача склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно і все те, що йому належатиме він заповів позивачу.

Після смерті батька до його майна була своєчасно заведена спадкова справа. Мати позивача, дружина спадкодавця, відмовилась від своїх спадкових прав на користь сина (позивача ОСОБА_1).

Оскільки право на земельну частку (пай) виникло у батька за його життя та не припинилося в наслідок його смерті, позивач, як єдиний спадкоємець має право на спадкове майно, він звернувся до Попаснянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), і отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку (сертифікату).

Згідно Розпорядження Попаснянської районної адміністрації від 11.11.1996 року № 5/7 по КСП «Забойщик» затверджено розмір земельного паю 9,81 умовних кадастрових гектарів, тому позивач вважає, що він, як спадкоємець, має право на визнання за ним права на земельну частку (пай) саме в затвердженому розмірі.

У зв'язку з чим позивач в поданій заяві просить суд визнати за ним ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 9,81 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Забойщик», розташованих на території Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області, за межами населених пунктів, як спадкоємцю члена КСП «Забойщик» ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача - Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області - позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Предметом даного позову являться вирішення питання про право на спадкування за законом сина після смерті батька в умовах, коли це питання неможливо вирішити в нотаріальному порядку. Вирішення даного питання регулюється положеннями ЦПК, а також суд застосовує судову практику з приводу аналогічних питань.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й випадках, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай).

Згідно з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року у разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув право на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

-перебування в членах КСП на час паювання;

-включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

-одержання КСП цього акта.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право на річ, можуть переходити у спадщину.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 152 ч.З п. "а" ЗК України - захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав.

Об'єкт спадкування - земельна частка (пай) має майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов'язки спадкодавця.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику справах про спадкування" спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

ПВВСУ в постанові від 01,03.2013року «Про судову практику розгляну цивільних справ про спадкування» (узагальнення) рекомендував залучати в якості відповідача територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом чи за законом.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. (ч.4 п.24 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, який доводиться позивачу батьком (а.с.9), дійсно входить до списку громадян-членів колективеого сільськогосподарського підприємства "Забойщик" під № 714 згідно Державного Акту на право колективної власності на землю Серія НОМЕР_1 від 19.04.1996 року. Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОСОБА_2 не отримував.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6).

Згідно копії заповіту від 28 березня 2011 року ОСОБА_2 на випадкок своєї смерті заповідав усе своє майно ОСОБА_1. ( а.с.5) При цьому позивач, 22.12.2018 року звернувся до державного нотаріуса Попаснянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_2, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Забойщик" у зв'язку з тим, що не надано будь-якого правовстановлюючого документу, підтверджуючого належність ОСОБА_2 вказаної земельної частки (паю).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Об'єкт спадкування - земельна частка (пай) має майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов'язки спадкодавця. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, суд зазначає, що оформити належним чином право власності на спадкове майно в даному випадку позивач не має можливості, тому що існують перешкоди, які не можна усунути за незалежних від позивача причин, що співпадає із думкою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, вказаною у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де вказано, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, суд вважає можливим поновити позивачеві строк звернення до суду з даним позовом, оскільки в суді було встановлено, що позивачу було не відомо про наявність у нього права на земельну частку (пай), про це він дізнався лише в жовтні 2018 року з листа Відділу Держгеокадастру в Попаснянському районі № 684 від 08.101.2018 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 328 , 1216 , 1218 , 1220 , 1223 , 1261 ЦК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання прав на земельну частку ( пай).

Позов ОСОБА_1 до Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 9,81 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Забойщик», розташованих на території Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області, за межами населених пунктів, як спадкоємцю члена КСП «Забойщик» ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: А.В.Архипенко