КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 758/228/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4654/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування позикою, стягнення 3% річних,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року,

встановив:

у січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних та проценти на рівні облікової ставки НБУ за користування грошовими коштами, переданими за договором позики від 27 червня 2012 року, посилаючись на те, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 березня 2016 року з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 4 076 222 грн., однак станом на день звернення до суду грошові зобов'язання не виконані.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних в розмірі 117 616 грн. 80 коп., проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 558 881 грн. та судовий збір в розмірі 6 764 грн. 98 коп.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 27 червня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 100 000 дол. США., які вона зобов'язалась повернути до 18 листопада 2012 року. Позивач вказував, що у визначений договором строк відповідач грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 березня 2016 року з відповідача на користь позивача було стягнено заборгованість за договором позики 2 607 033 грн. 20 коп., проценти за користування позикою в розмірі 1 207 734 грн. 91 коп. та три проценти річних в розмірі 254 132 грн. 17 коп.

Позивач зазначав, що станом на січень 2018 року грошові кошти відповідачем повернуті не були, рішення знаходиться на примусовому виконанні, а тому просив стягнути на свою користь три відсотки річних та проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 рішення суду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних в розмірі 117 616 грн. 80 коп., проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 558 881 грн. та судовий збір в розмірі 6 764 грн. 98 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала свої зобов'язання за договором, а тому з неї підлягають стягненню три відсотки річних та проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ.

Однак, у повному обсязі з висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 27 червня 2012 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 100 000 дол. США строком до 18 листопада 2012 року.

Рішенням Подільського районного суду від 28 березня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 позику в розмірі 2 607 033 грн. 20 коп., три проценти річних в розмірі 254 132 грн.17 коп., проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 1 207 734 грн. 91 коп. та судові витрати. Рішенням Київського апеляційного суду від 21 березня 2018 року, яке набрало законної сили, дане рішення було змінено в частині розміру відсотків з 1 207 734 грн. 91 коп. до 560 918 грн. 49 коп.

Заочним рішенням Подільського районного суду від 03 листопада 2016 року, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2018 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто три проценти річних та проценти на рівні облікової ставки НБУ за користування позикою за період з 28 березня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, в розмірі 201 845 грн. 85 коп.

Позивач зазначав, що рішення суду про стягнення з відповідача на його користь не виконані, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання та продовжує користування позиченими коштами, які були стягнуті за рішенням суду, а тому вважав, що на його користь підлягає стягненню трьох відсотки річних та проценти на рівні облікової ставки НБУ за користування позикою за період з 03 жовтня 2016 року по 06 листопада 2017 року в розмірі 498 107 грн. 14 коп.

Разом з тим, вирішуючи питання про нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України судом першої інстанції не було враховано те, що такі проценти можуть бути стягнуті лише за період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг, оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалася.

Матеріали справи свідчать про те, що строк дії договору позики закінчився 18 листопада 2012 року, тоді як проценти за користування позикою позивач просить стягнути за період з 03 жовтня 2016 року по 06 листопада 2017 року, у зв'язку з чим такі вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов'язання поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою визначені наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, позивач має право на отримання 3 % річних від простроченої заборгованості за договором позики за невиконання грошового зобов'язання.

Разом з тим, не можуть бути підставою для скасування рішення суду у повному обсязі з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факту укладення між ними договору позики та отримання нею грошових коштів, а рішення Подільського районного суду м.Києва від 28 березня 2015 року та постанова Апеляційного суду м.Києва від 21 березня 2018 року оскаржені нею у касаційному порядку, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду, яким встановлені обставини укладення між сторонами договору та визначено розмір заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_3

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 процентів за користування позикою у розмірі на рівні облікової ставки НБУ та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Крім того, суд розподіляє судові витрати, понесені позивачем та відповідачем при сплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду, та з урахуванням задоволених вимог стягує з позивача на користь відповідача судовий збір в розмірі 7 272 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України та постановити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 7 272 грн. 35 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді