У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання - Гайворонського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, по цивільній справі №754/11894/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, 3-особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що 18.12.2014 року Деснянський районний суд міста Києва ухвалив заочне рішення по справі № №754/11894/14-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є: ОСОБА_1, на користь ПАТ «Дельта Банк»» заборгованості за кредитним договором №0. 09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №952/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», що є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №0) та ОСОБА_2, згідно якого останній було надано кредитні кошти. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань з ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 50459 від 17.10.2006 року, який несе солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору згідно договору поруки.

Представник заявника до суду не з'явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, на електронну адресу суду направив клопотання про розгляд справи у відсутності представника.

Інші учасники судового розгляду до суду також не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 29 липня 2014 року було відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_1, 3-особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 17.10.2006 року.

18.12.2014 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва було задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, 3-особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зокрема, вказаним рішення суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором №0 від 17.10.2006 року в загальному розмірі 78 841 грн. 46 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 788 грн. 41 коп.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та Боржником.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторонидозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, та не обмежуючись, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09.

У ч. 1 ст. 512 ЦК України вказано, що кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

До цього ж, у відповідності до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, судприходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, наведені в ній доводи є обґрунтованими та такими, що не суперечать зібраним по справі доказам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 378, 442 ЦПК України, ст.ст. 11, 512, 514, 515 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальності «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, по цивільній справі №754/11894/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_1, 3-особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) у справі №754/11894/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_1, 3-особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: