Справа № 464/5693/18
пр.№ 2/464/261/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.,

секретар судових засідань Комарницька Р.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 20 лютого 2014 року, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2018 року розірвано. За час перебування у шлюбі була придбана квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Квартира була оформлена на відповідача, хоча кошти на половину вартості спірної квартири надані позивачем. На даний час в добровільному порядку вирішити питання про поділ спільного майна неможливо. Просить визнати квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя, визнати за ним право власності на Ѕ квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі. Просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об'єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2014 року, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16.07.2018 року розірвано.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.05.2015 року спірна квартира належить відповідачу.

Право власності на квартиру яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3зареєстровано у встановленому законом порядку, будь-які заборони на відчуження чи обтяження на неї відсутні, що стверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

З огляду на те, що квартира яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 набута у власність за час перебування сторін у шлюбі, суд вважає, що така є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи зазначене положення, відсутність домовленості сторін щодо поділу майна та обставин, що б давали підставу для відступу від рівності часток, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільному майні є рівними.

З огляду на те, що жодна із сторін не заявила вимог про реальний поділ спільного майна, відсутність даних про технічну можливість такого поділу, суд приходить до висновку, що таке слід поділити в межах заявлених вимог, визначивши за позивачем Ѕ частки у праві спільної власності на спірну квартиру.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 8 810 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст., 204, 368 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 258, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2).

Визнати за ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) право власності на Ѕ частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) в користь держави 8 810 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: