Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа № 513/988/19
Провадження по справі № 2-з/514/9/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року смт Тарутине

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Кравченко П.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви про визнання недійсним рішення загальних зборів,

В С Т А Н О В И В:

01.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви про визнання недійсним рішення загальних зборів.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив: заборонити Одеській обласній державній адміністрації (65032, м. Одеса, проспект Шевченка, 4) вчиняти будь-які дії по реєстрації/ перереєстрації Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви на підставі рішення парафіяльних зборів Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви від 26 січня 2019 року оформленого Протоколом №1 парафіяльних зборів Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви від 26 січня 2019 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 26 січня 2019 року відбулися парафіяльні збори Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви та було прийнято рішення з порядку денного:

- Обрання голови зборів та секретаря, відповідального за ведення протоколу засідання парафіяльних зборів;

- Перехід релігійної громади Свято-Покровської парафії с. Сарата Одеської області до Православної Церкви України;

- Обрання складу парафіяльної ради релігійної громади Свято-Покровської парафії с. Сарата Одеської області.

- Обрання голови парафіяльної ради релігійної громади Свято-Покровської парафії с. Сарата Одеської області.

Проте, вважає, що збори були проведені з грубими та неприпустимими порушеннями, у зборах приймала участь посадова особа голова селищної ради Негодяєв А.Л., який відкрив збори, ставив на голосування про обрання голови та секретаря зборів, членів Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви не було повідомлено про те, що 26 січня 2019 року відбудеться парафіяльні збори Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви, не було ознайомлено з порядком денним, відсутній реєстр членів парафії, тощо. На зборах були прийняті важливі рішення, зокрема було вирішено питання про Перехід релігійної громади Свято-Покровської парафії с. Сарата Одеської області до Православної Церкви України; Обрання складу парафіяльної ради релігійної громади Свято-Покровської парафії с. Сарата Одеської області; Обрання голови парафіяльної ради релігійної громади Свято-Покровської парафії с. Сарата Одеської області. Крім того, зауважив, що на підставі рішення парафіяльних зборів Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви від 26 січня 2019 року оформленого Протоколом №1 парафіяльних зборів Релігійної організації Православний Прихід Свято - Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви від 26 січня 2019 року, на даний час подано до Одеської обласної державної адміністрації заяву про здійснення реєстрації/перереєстрації Релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви, а тому вважає, що невжиття по забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Пунктом 2 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки сторони в судове засідання не викликались, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії та інше.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань, вбачається, що предметом позову є визнання недійсними рішення Загальних/ Парафіяльних зборів Релігійної громади Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви () від 26 січня 2019 року оформлене Протоколом №1 Загальних/Парафіяльних зборів релігійної громади Православний Прихід Свято-Покровської Церкви смт Сарата Української Православної Церкви () від 26 січня 2019 року.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки, на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, заявником належним чином не обґрунтовано свої вимог щодо забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 258-260, 353 ЦПК України,суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до релігійної організації Православний Прихід Свято-Покровської Церкви с.м.т. Сарата Української Православної Церкви про визнання недійсним рішення загальних зборів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя П.А. Кравченко