Провадження № 22-ц/802/354/19 Категорія: 3 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з частини житлового будинку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що їй на підставі договору дарування на праві власності належить 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1. До набуття нею права власності на зазначену частину будинку цей житловий будинок належав на праві власності двом співвласникам - ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Ними були облаштовані окремі входи в будинок і станом на 2000 рік двом співвласникам було видано дві окремі будинкові книги із зазначенням окремих квартир,а в обчислювальному центрі було відкрито два особових рахунки із зазначенням окремих квартир, зокрема квартира №2 і №3 значилася за ОСОБА_8, а квартири №1 і №4 - за ОСОБА_9

Набувши у власність на підставі договору дарування частину житлового будинку, позивач виготовила нову будинкову книгу на своє ім'я, однак без зазначення квартири та в подальшому 24 квітня 2018 року зареєструвалась там разом зі своїми неповнолітніми дітьми. Попереднім власником частини житлового будинку ОСОБА_8 їй було повідомлено, що у вказаній частині будинку, окрім самого власника - ОСОБА_8, також зареєстровані і проживають відповідачі в даній справі.

Посилаючись на те, що відповідачі не є членами її сім'ї, договір найму житлового приміщення ні в усній, ні в письмовій формі між ними не укладався, позивач просила усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності 7/10 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 (квартири №2, 3) по АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї відповідачів без надання іншого жилого приміщення та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_4 у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала, просила скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_4, яка на підставі договору дарування набула права власності на 7/10 частин спірного житлового будинку і якій ця частина житлового будинку не була виділена в натурі, позбавлена права вимагати усунення перешкод в користуванні належною їй на праві власності 7/10 частин житлового будинку.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з додержанням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 28 березня 2018 року набула право власності на 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований по АДРЕСА_1 Волинської області (а. с. 9). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Крім того, судом встановлено, що на ім'я попереднього власника частини житлового будинку - ОСОБА_8 була видана будинкова книга НОМЕР_1 для прописки громадян в будинку АДРЕСА_1, квартира №2,3 по АДРЕСА_1, із якої убачається, що в цьому будинку зареєстровані відповідач ОСОБА_5, її син - ОСОБА_10, а також ОСОБА_7 (а. с.18-22).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданому уповноваженому власнику ОСОБА_8 19 вересня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, квартира № 2,3 до складу сім`ї (зареєстрованих) входять ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а. с. 28).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданому уповноваженому власнику ОСОБА_4 19 вересня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а. с. 29).

Позивач ОСОБА_4 вважає, що відповідачі, які не є членами її сім'ї, порушують її право власності на частину житлового будинку, а тому просила суд усунути перешкоди у користуванні її власністю шляхом виселення із жилого будинку.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Кожна особа, як передбачає частина 1 статті 16 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, за положеннями зазначених норм закону, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 набула право власності на 7/10 частин спірного житлового будинку і будь-які конкретні приміщення в цьому будинку їй виділені не були, а тому суд без виділення позивачу частини житлового будинку в натурі не може зобов'язати відповідачів усунути позивачу перешкоди у користуванні належною їй на праві власності 7/10 частин житлового будинку шляхом їх виселення із цієї частини будинку.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді