Справа № 467/239/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2002 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про купівлю-продаж житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Дана угода була зареєстрована у Універсальній Товарній біржі "Нерухомість" за реєстраційним № 13 від 12 лютого 2002 року.

Після укладення договору сторони здійснили всі дії щодо його виконання. 22 березня 2002 року позивач зареєстрував житловий будинок у Арбузинському БТІ, за № 1311, в реєстровій книзі № 9. Після укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна, ОСОБА_3 звільнила проданий будинок, віддала ключі та знялася з реєстрації за вказаною адресою. В січні 2019 року позивач дізнався, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Відповідачка ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_3 та проживала на момент смерті разом з померлою. Посилаючись на ці обставини, позивач прохав визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вищевказаний будинок.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій прохала справу слухати у її відсутність та визнала заявлені вимоги.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір про купівлю-продаж житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Дана угода була зареєстрована у Універсальній Товарній біржі "Нерухомість" за реєстраційним № 13 від 12 лютого 2002 року.

Житловий будинок АДРЕСА_2 на момент продажу належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 5 лютого 1988 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради народних депутатів Арбузинського району Миколаївської області на підставі рішення № 18 від 30 березня 1977 року і зареєстрованого 12 лютого 2002 року в Арбузинському БТІ за № 1311 книга 9.

ОСОБА_1 як покупець сплатив продавцю належну за договором покупну ціну, а ОСОБА_3 отримала гроші та передала житловий будинок у його розпорядження.

Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання.

В подальшому ОСОБА_1 зареєстрував свої майнові права щодо придбаного житлового будинку, відповідно до чинного на час укладення угоди законодавства, в Арбузинському бюро технічної інвентаризації: 22 березня 2002 року житловий будинок зареєстровано Арбузинським БТІ за ОСОБА_1 за реєстровим № 1311 в реєстровій книзі № 9.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст. 42 ЦК УРСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ).

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК 1963 року.

В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

На даний час біржа ліквідована як юридична особа, а ОСОБА_3 померла.

Відповідач ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_3 та проживала на момент смерті разом з померлою, вели сумісне господарство відповідно до довідки Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області від 25 травня 2016 року № 801. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, сформованої нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася. За таких обставин позивач позбавлений можливості нотаріального посвідчення угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК, він не заявив відмову про неї.

Факт постійного проживання відповідача разом з померлою ОСОБА_3 на час відкриття спадщини підтверджується довідкою Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області від 25 травня 2016 року № 801.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України).

Оскільки відповідача визнала позовні вимоги та обставини, зазначені у позові у поданій суду відповідній письмовій заяві, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про визнання позову не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також враховуючи те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання угоди дійсною підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на зазначене майно є зайвими, так як визнання угоди дійсною є самостійним способом захисту права власності та право власності переходить до покупця з часу визнання угоди дійсною.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на житловий будинок задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений 12 лютого 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований в Універсальній Товарній біржі "Нерухомість " за реєстраційним № 13 від 12 лютого 2002 року, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив житловий будинок АДРЕСА_1 .

У задоволенні вимог про визнання права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива