Провадження № 2/263/672/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Гостевій К.О., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_2, звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на свою користь грошові кошти, набутих нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09 січня 2017 року, у розмірі 35 963 (тридцять пять тисяч девятсот шістдесят три гривні) 25 копійок.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 січня 2017 помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. В день його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла неотримана за життя пенсія у розмірі 35 963 (тридцять пять тисяч девятсот шістдесят три гривні) 25 копійок. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця. 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного відділення ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за отриманням належної їй, на праві приватної власності грошової суми 91832,79 грн. 21.11.2018р. позивачці була виплачена грошова сума у розмірі 55 869 грн. 54 коп.

05.04.2019 року від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позов, з якого вбачається, що Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області позовні вимоги не визнає. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що спірні правовідносини мають адміністративну природу, тому розгляд справи повинен здійснюватися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, відповідач зазначає, що недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Листом від 30.11.2018 року №24520/02 нотаріуса було сповіщено, що недоотримана пенсія спадкодавця становить 91832,79 грн., яка буде пропорційно зменшена залежно від дати звернення спадкоємців за її отриманням. Позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії - 14.08.2018 року. Також, у відзиві відповідач заявляє про визнання за позивачкою права на отримання грошової суми у розмірі 55869,54грн., але не визнає за позивачем права на отримання грошової суми у розмірі 91832,79 грн. Таким чином, спірною є різниця між належною до виплати сумою недоотриманої пенсії у розмірі 91832,79грн. та виплаченою 55869,54 грн.

Представником позивача 12.04.2019 року надано відповідь на відзив, у якому він просить задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Відповідно до положення ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом . Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.08.2018 року, яке видане приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстроване в реєстрі №1046. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії в сумі 91832,79 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на грошову суму в розмірі 91832,79 грн., шляхом її спадкування після смерті ОСОБА_4

Як вбачається з письмового відзиву та пояснень ОСОБА_3 обєднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, відповідач визнає право ОСОБА_1 лише на грошову суму у розмірі 55 869 грн. 54 коп., яка була виплачена позивачу.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на спадщину ОСОБА_1 підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.08.2018 року, яке видане на її імя та не є предметом спору в дійсній справі. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. ОСОБА_3 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не надано належних доказів недійсності Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2018 року, яке видане на імя позивача, тому, в цій частині заперечення відповідача є не обґрунтованими та безпідставними.

Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавця ОСОБА_4, суду не надано. Сам період за який виникла заборгованість не перевищує трьох років.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що грошова сума, набута позивачкою в порядку спадкування, у розмірі 35 963,25 грн., не виплачена їй відповідачем до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв'язку з відсутністю членів сім'ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Зазначені вище вимоги були виконані позивачкою та її представником.

Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивачки на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті ОСОБА_4 порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно заперечень відповідача в частині самої природи спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Спір ґрунтується на цивільних правовідносинах і не повязаний з імперативним способом регулювання субєктом владних повноважень, саме тому, на підставі ст. 19 ЦПК України, справа віднесена до юрисдикції загальних судів і повинна вирішуватись в порядку цивільного судочинства а не адміністративного.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань на користь спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 89,141, 263-265, 268, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (адреса: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а; ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09 січня 2017 року, у розмірі 35 963 (тридцять пять тисяч девятсот шістдесят три гривні) 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г.Васильченко