Провадження № 2-р/761/6/19
У Х В А Л А

12 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Токач М.С.,

за участі:

заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

заінтересованої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду та його роз'яснення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про поділ спільного боргу подружжя,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду та його роз'яснення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про поділ спільного боргу подружжя, згідно якої просив суд роз'яснити рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року, ухвалене в рамках вказаної справи, де зазначити, що борг на основі договору позики в розмірі 220400 грн. є спільним боргом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також ухвалити відповідне додаткове рішення.

Подана заява вмотивована тим, що в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про поділ спільного боргу подружжя Шевченківським районним судом м. Києва від 14 жовтня 2013 року задоволено позовні вимоги позивача та розподілено борг у розмірі 220 400 грн. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 110 200 грн. сплаченого боргу, 1102 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу. Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року. Разом з тим, позивачем було заявлено до суду позовну вимогу про визнання боргу спільним боргом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, однак, така вимога у відповідному рішенні не була вирішена судом. За вказаних обставин заявник вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення та роз'яснити його.

Заявник у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні проти поданої заяви заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні проти поданої заяви заперечувала та просила відмовити у її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_4, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про поділ спільного боргу подружжя.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року, у рамках вказаної справи, задоволено позовні вимоги позивача та розподілено борг у розмірі 220 400 грн. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 110 200 грн. сплаченого боргу, 1102 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року.

Разом з тим, заявник вважає, що судом не вирішено питання щодо визнання боргу спільним боргом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, хоча відповідна позовна вимога була заявлена ним у позові.

За умовами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року судом зазначено, що згідно із положеннями ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є гроші, одержані за договором, укладеним одним із подружжя не в інтересах сім'ї, а не боргові зобов'язання за такими договорами.

За таких обставин, під час розгляду справи суд врахував вищезазначені норми Цивільного кодексу України та прийшов до висновку, що боргові зобов'язання не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому борг за позикою від 27 липня 2007 року у розмірі 220 400 грн. не може бути визнаний спільним боргом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Таким чином, судом вирішено всі позовні вимоги, що були заявлені позивачем у рамках зазначеної цивільної справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Передбачений вищенаведеною нормою права роз'яснення рішення - це найбільш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі.

Між тим, вказане рішення суду викладене у відповідності до вимог ЦПК України, викладене у ясній і зрозумілій формі, в ньому чітко і конкретно зазначені висновки суду по суті розгляду справи, надана оцінка всім доводам сторін.

Вищезазначене підтверджується також тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року зазначене рішення суду залишене без змін.

За таких обставин, враховуючи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року вирішено всі позовні вимоги, що були заявлені позивачем у рамках цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про поділ спільного боргу подружжя, вказане рішення суду викладене у чіткій та зрозумілій формі, не передбачає подвійного трактування, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення суду або роз'яснення рішення суду.

Таким чином, подана заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 270, 271 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду та його роз'яснення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про поділ спільного боргу подружжя - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 18 квітня 2019 року.

Суддя: