УХВАЛА

04 листопада2019 року

м. Київ

справа № 621/682/19

провадження № 61-19465ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини від заробітку відповідача до твердої грошової суми в розмірі 2 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, що на підставі постанови апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 2 тис. грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинено стягнення аліментів на підставі постанови апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з доведеності позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів, оскільки матеріальне становище відповідача поліпшилось.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з відсутності підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки на час звернення до суду з даним позовом обставин, які б свідчили про зміни матеріального стану ОСОБА_2 , зокрема збільшення доходів, отримання інших доходів, крім заняття підприємницькою діяльністю, чи зміни його діяльності, зміни стану здоров`я, сімейного стану, судом не встановлено.

У жовтні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Вказівка у резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення відмовити.

Суддя В. С. Жданова