ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/159/19 Справа № 202/2278/17 Головуючий у першій інстанції: Слюсар Л.П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

03 квітня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_8. Після смерті матері відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_7 разом із рідною сестрою, відповідачкою по справі, ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті своєї матері. Останній день строку для прийняття спадщини збігав 21.01.2017 року. ОСОБА_7 не встиг в шестимісячний строк для прийняття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, оскільки тяжко хворіє і прикутий до ліжка, не ходить, оскільки в нього виявлено онкологічне захворювання. 30 березня 2017 року ОСОБА_7 видав ОСОБА_9 довіреність, яку посвідчив приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Л.Г., на дому у зв'язку з його хворобою. Цього ж дня державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, що залишилася після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини, а також відсутнє майно у складі спадщини. Як стало відомо, відповідач після отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену квартиру. Тому позивач просив визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та визначити йому строк тривалістю в два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 2-5 т.1). В подальшому, у зв'язку зі смертю позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року залучено в якості правонаступників позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 204-205 т.1), які, уточнивши позовні вимоги, просили визначити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на два місяці з дня набрання рішення законної сили в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 223-227 т.1).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено, вирішено визначити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на два місяці з дня набрання рішення законної сили в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року; стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивачів судові витрати по 213,33 грн. кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, письмовою розпискою ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_11, а також рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_5 та третій особі, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого повторно Індустріальним районним у м. Дніпрі відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 23.03.2017 року (а.с. 4 т.1).

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 20 вересня 1995 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/1501-95 (а.с. 93 т.1).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є її дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_7 (а.с. 9, 91 т.1).

Згідно копії спадкової справи №482/2016, заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою 02 серпня 2016 року після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з заявою про прийняття спадщини 02 серпня 2016 року звернулася донька ОСОБА_3 (а.с. 78-108 т.1).

У своїй заяві про прийняття спадщини відповідач, зокрема, зазначила, що інші спадкоємці відсутні (а.с.80 т.1).

25 січня 2017 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за №1-26, після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с.103 т.1).

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.03.2017 року, було відмовлено у видачі ОСОБА_9, яка діє як представник на підставі довіреності від імені ОСОБА_7, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, що залишилась після смерті матері ОСОБА_7 - ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини (а.с. 106 т.1).

Як вбачається з копії спадкової справи №482/2016, заведеної після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, із заявою про прийняття спадщини представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 звернулась 30.03.2017 року за вхідним номером 436/02-14 (а.с. 105 т.1).

Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого мана.

За положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Встановлено, що ОСОБА_7 з квітня 2016 року було діагностовано захворювання раку правої легені; наявність пухлини у правій легені з деструкцією 2, 3 ребра, а також метастазами в праве та ліве легені, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 16-17, 18-19, 20, 21 т.1).

З 10 травня по 27 грудня 2016 року ОСОБА_7 отримав 12 курсів хіміотерапії (а.с. 17-18 т.1).

У зв'язку з наявністю больового синдрому внаслідок пухлинного враження ребер ОСОБА_7 було рекомендовано консультацію радіолога, для вирішення питання щодо проведення спеціальної терапії (а.с. 21 т.1).

При виписці 16.01.2017 року ОСОБА_7 встановлено прогресію захворювання та рекомендовано явку до сімейного лікаря 16.01.2017 року (а.с. 18 т.1).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт тяжкого захворювання та складного лікування ОСОБА_7, яке потребувало значного часу та супроводжувалось больовим синдромом; враховуючи перенесення останнім 12-ступеневого курсу хіміотерапії, який тривав у період з 10.05.2016 року по 27.12.2016 року, що підтверджується письмовими матеріалами справи та не оспорюється сторонами; приймаючи до уваги, що тяжкий етап захворювання ОСОБА_7 на рак тривав упродовж усього шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його матері; враховуючи, що ОСОБА_7 порушив строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на два місяці десять днів, що не є тривалим періодом, - колегія дійшла висновку, що поважність причин порушення ОСОБА_7 шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть НОМЕР_2, актовий запис 1006 від 24 травня 2017 року, складений Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 119-120 т.1).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є дружина - ОСОБА_4 та діти - ОСОБА_5, ОСОБА_6, які вчасно звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. з заявами про прийняття спадщини (а.с. 150 т.1).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. від 23 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_9, яка діє на підставі довіреностей від імені спадкоємців: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_7 на вищезазначене нерухоме майно (а.с. 150 т.1).

Частиною 1 статті 1276 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Враховуючи викладене, встановивши коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та наявність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, колегія приходить до висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на два місяці з дня набрання рішення законної сили в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Отже рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, правомірним та справедливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що захворювання ОСОБА_7 не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку, не приймається до уваги, оскільки, згідно представлених письмових доказів, яким місцевим судом надано належної правової оцінки, захворювання на рак з метастазами було встановлене ОСОБА_7 у квітні 2016 року, тобто до смерті його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Від вказаного вище захворювання ОСОБА_7 помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть НОМЕР_2, причиною смерті у якому зазначено злоякісне новоутворення правої легені (а.с. 119 зворот т.1). Отже, тяжкий етап захворювання ОСОБА_7 на рак тривав упродовж усього шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його матері, супроводжувався проходженням курсу хіміотерапії, що вкрай негативно відображалось на самопочутті ОСОБА_7 та його емоційному стані.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 майже до самої смерті міг самостійно пересуватись - не спростовують правильність висновку місцевого суду про наявність поважних причин незначного за часом порушення ОСОБА_7 строку для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки факти тяжкого захворювання та систематичного лікування підтверджуються письмовими матеріалами справи, визнаються позивачами та не заперечуються апелянтом.

Посилання апелянта на те, що між ОСОБА_7 та відповідачем була домовленість з приводу спадкового майна, не підтверджується будь-якими доказами; клопотань про витребування відповідних доказів судом апелянтом не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Колегія звертає увагу, що, згідно заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 02 серпня 2016 року у спадковій справі №482/2016, остання зазначає, що інші спадкоємці, окрім неї, відсутні, всупереч тому, що вона мала, на той час ще живого, рідного брата - ОСОБА_7 (а.с.80 т.1). Такі дії ОСОБА_3 свідчать про її недобросовісність при повідомленні нотаріусу інформації щодо кола спадкоємців.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду, яке є законним, обгрунтованим та справедливим, - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді