Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/512/19
Провадження № 2/596/288/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2019 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

за участю секретаря Федорів О.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та просить визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області №460 від 22 листопада 2018 року про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки, посилаючись на те, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку по вул.Безодня,41, ј вказаного будинку належить йому на праві приватної власності, оскільки він був членом колгоспного двору. У 1970 році було закінчено будівництво зазначеного житлового будинку і тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6М, фізично навіть не могли брати участі у його будівництві.Зазначені обставини повністю підтверджуються копією технічного паспорта.

З метою узаконення зазначеного будівництва у 1994 році він звернувся до відповідача і рішенням ОСОБА_3 сільської ради №42 від 10 лютого 1994 року йому безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки, в тому числі і 0.25га для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Протягом тривалого часу вважав, що є одноосібним власником вказаної присадибної ділянки, однак, наприкінці 2018 року дізнався, що рішенням ОСОБА_3 сільської ради №460 від 2 листопада 2018 року вказана земельна ділянка повторно передана йому та третім особам безкоштовно у приватну власність, хоча ні він, ні треті особи із відповідними заявами не зверталися до відповідача. При таких обставинах, вважає, що прийняттям вказаного рішення №460 порушено його право на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Гусятинського району Тернопільської області надіслала в суд заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, попередньо подали в суд письмову заяву, проти позовних вимог позивача не заперечують, просили справу слухати у їх відсутності.

На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаній правовій нормі Основного Закону кореспондує ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою цієї ж статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Як встановлено, рішенням сесії ОСОБА_3 сільської ради №42 від 10.02.1994 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель», рада вирішила передати ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельні ділянки площею 0,35 га, з них: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га.(а.с.3).

Зазначене рішення не змінене та не скасоване. Зазначені обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню.

Рішенням сесії ОСОБА_3 сільської рада №460 від 22.11.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки за заявами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6М.», рада вирішила затвердити за останніми технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати у спільну сумісну власність земельну ділянку: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,2500га, кадастровий номер :02:001:0308, що знаходиться за адресою: село Сидорів, вул. Безодня, 41, Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.4).

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, відповідачем безпідставно винесено рішення про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6М зазначеної земельної ділянки, порушивши тим самим право позивача ОСОБА_2, якому ця земельна ділянка передана в приватну власність на підставі рішення сесії ради №42 від 10.02.1994 року.

З матеріалів справи видно, що відповідач не представив жодного достовірного, належного та достатнього доказу в розумінні ст. ст.77-80 ЦПК України на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, яке є немотивованим та порушує законні права позивача.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_2. про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 80, 206, 223, 258, 263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1258, 1268, 1272 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_3 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (місцезнаходження якої с. Сидорів, Гусятинського району, Тернопільської області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 (жителька с. Сидорів, Гусятинського району, Тернопільської області), ОСОБА_5 (житель ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_6 (жителька с. Сидорів, Гусятинського району, Тернопільської області) - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії ОСОБА_3 сільської рада №460 від 22.11.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки за заявами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6М.».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 квітня 2019 року

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк