Справа № 2-1229/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Козирського Є.С.

при секретарі - Сірман Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з вищевказаною скаргою в якій просив суд: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 26.02.2018 року, ВП №30042335 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що 22 серпня 2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області було прийнято рішення по справі № 2/1229/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. 15.09.2011 року був виданий виконавчий лист № 2-1229. 12 березня поштою ОСОБА_1 отримав листа від Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 26.02.2018р. №40-4802, в якому була постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. ОСОБА_1 категорично не згоден з цією постановою, так як перевезення товарів на транспортному засобі становить його єдиний дохід, з якого він в тому числі буде платити аліменти. ОСОБА_3 є у власності нерухоме майно, а саме 50/100 садового будинку АДРЕСА_3 та Ѕ частина земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,060 га, за цією ж адресою. ОСОБА_1 позбавлений можливості користуватися цим майном, отже не заперечує щодо звернення стягнення на зазначене майно для погашення заборгованості по аліментах, однак виконавча служба до цього часу не звертає стягнення на це майно .

В судове засідання скаржник не з`явився, представник скаржника надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, повністю підтримують вимоги скарги, просять задовольнити.

Державний виконавець Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з`явилась, надала відзив на скаргу в якому просила відмовити в задоволенні скарги у зв`язку із необгрунтованістю та безпідставністю. Також надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та просила відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, та матеріали виконавчого провадження №30042335, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.08.2011 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позов ОСОБА_2 задоволено, стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

15.09.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області видано виконавчий лист № 2-1229 на виконання вищевказаного рішення суду.

На підставі виконавчого листа № 2-1229 державним виконавцем Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 30042335.

Під час виконання вищевказаного судового рішення у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку державного виконавця від 02.02.2018 року за період: станом на 01.02.2013 р. - 7695,82грн.; за 11 місяців 2013 року - 7381,00грн.; за 12 місяців 2014р. - 9156,00грн.; за 12 місяців 2015р. - 10302,00грн.; за 12 місяців 2016 р. - 11478,00грн.; за 3 місяці (І квартал) 2017р - 3816,75грн.; за 3 місяці (ІІ квартал) 2017 р. - 4389,75грн.; за 6 місяців (ІІІ та ІV квартал) 2017р. - 9240,00грн.; за січень 2018р. - 1540,00грн. Всього заборгованість складає - 63459,32грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. (а.с.80).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 71 Закону регулює порядок стягнення аліментів державним виконавцем.

Згідно положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, дії якого оскаржуються, склав розрахунок заборгованості по аліментам у межах повноважень та повідомив у встановлений законом строк зацікавлених осіб про вчинену виконавчу дію, що свідчить про дотримання ним вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 ч.1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

28.12.2011р. та 31.08.2012р. державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

26.06.2013 р. державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ прийнято постанову про розшук майна боржника.

26.02.2018р. державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ прийнято постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. В цей же день державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ прийнято постанову про встановлена тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

27.02.2018р. державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ прийнято постанову про арешт майна боржника.

Згідно із ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу,військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції,здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони,відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скаржник не надав належних доказів того, що має тільки одну спеціальність та не може виконувати іншу роботу, і тому робота водієм чи право керування є його єдиним джерелом засобу для існування.

Крім того, боржник не надав суду доказів, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про обмеження його прав, він повідомив його належним чином про підстави, які перешкоджають застосовувати до нього такий вид обмеження, як тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами.

З наявних матеріалів справи не вбачається порушення державним виконавцем чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби прав, свобод чи законних інтересів заявника при здійсненні дій по виконанню рішення суду, тому дії державного виконавця є законними та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність доводів боржника, приведених у скарзі про визнання неправомірним рішення державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 30042335, оформлене постановою від 26.02.2018 року, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 321, 447-449, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя Є.С. Козирський