Справа № 523/2405/19
Провадження №2/523/2324/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю

секретаря судового засідання - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 3/10 частиною будинку АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаної вище частини домоволодіння. Втім, на житловій площі зареєстрований чоловік позивачки ОСОБА_2 , який без поважних на те причин не проживає в будинку з січня 2018р. Як стверджує, відповідач більше року в будинку не проживає, про його життя позивачу нічого не відомо, речі відповідача у квартирі відсутні та вона ніколи не перешкоджала відповідачу у проживанні. На даний час реєстрація відповідача в будинку порушує її право власності. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 18 лютого 2019 року по справі відкрито провадження в загальному порядку та справу було призначено в підготовче судове засідання.

13 березня 2019 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява у якій позивач просить розглядати справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі заначивши, що дійсно більше року він не мешкає в будинку, який належить позивачці, а тому не заперечує проти визнання якого втратившим право користування житлом.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено.

ОСОБА_1 належить 3/10 частини домоволодіння на праві приватної спільної часткової власності по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 30 січня 2012 року виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради серія САЕ№573085 та договору дарування від 30.11.2012 року, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №155859088від 11.02.2019р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб 25 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що складено актовий запис №04 виконавчим комітетом Червоноармійської сільської ради Болгарського району Одеської області, після реєстрації шлюбу прізвища подружжя « ОСОБА_1 ».

22 квітня 2011 року ОСОБА_2 , як члена сім`ї, було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2, про що свідчить відмітка в паспорті ОСОБА_2 , ВГІРФО Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є сусідами позивачки, підтвердили той факт, що ОСОБА_2 з січня 2018 року в будинку не проживає, належні йому речі відсутні. В будинку самостійно проживає ОСОБА_1

Крім того, факт не проживання ОСОБА_2 в будинку більше року підтверджується наявною в матеріалах справи заявою від гр-ки ОСОБА_7 від 31.01.2019р. посвідченою керівником комітету мікрорайону в м.Одесі «Суворовський». Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких перешкод в проживанні відповідача в спірному будинку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, враховуючи визнання відповідачем пред`явлених позовних вимог, суд вважає що заявлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним житлом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратив право користування 3/10 частиною будинку АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційний суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 квітня 2019р.

Суддя -