Дата документу 11.04.2019 Справа № 314/5272/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/5272/17 Провадження №22-ц/807/1439/19
Головуючий в 1-й інстанції Беспалько Т.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_4 про відстрочення виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької областівід 12 лютого 2019 року заяву ОСОБА_4 про відстрочення виконання рішення суду по виконавчому листу №314/5272/17 виданому 12.12.2018 року Запорізьким апеляційним судом повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є, те що відповідно до ст.ст. 435,446 ЦПК України судом першої інстанції було помилково вирішено, що з заявою про відстрочення виконання рішення необхідно звертатись до Запорізького апеляційного суду, посилаючись на те, що нібито апеляційний суд розглядав справу як суд першої інстанції.

Скориставшись своїм правом ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що заперечує проти задоволення скарги, вважає її необґрунтованою оскільки відповідно до ст. 466 УПК України вважає, що заява ОСОБА_4 про відстрочку виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Запорізького апеляційного суду від 20.11.2018 року, стосується саме рішення винесеного апеляційним судом, а не Вільнянським районним судом Запорізької області. У звязку з чим просив суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.02.2019 року.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.)), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення ОСОБА_4 заяви про відстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця порушила правила підсудності, оскільки Запорізький апеляційний судо при винесені постанови про стягнення судових витрат виступав як суд першої інстанції.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, при цьому суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 446 ЦПК України, а саме: процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно з п. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року скасовано, прийнято нову постанову якою у задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами, застосування індексів інфляції та 3% річних відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 7057,50 грн., з яким витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн та судовий збір у розмірі 1057,00 грн.

Запорізький апеляційний суд переглядав рішення суду першої інстанції у вищезазначеній справі як суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що у даній справі Запорізький апеляційний суд при перегляді виступав як суд першої інстанції.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_6 звертався про видачу виконавчого листа безпосередньо до Вільнянського районного суду Запорізької області. 12 грудня 2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області було надіслано на адресу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 виконавчий лист який був отриманий 17.12.2018 року (а.с.182-184).

Суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув.

На підставі вищезазначеного, ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_4 про відстрочення виконання рішення суду, не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року про повернення заяви про відстрочення виконання рішення суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 11 квітня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: О. В. Крилова

ОСОБА_3