ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 640/1620/16-ц

провадження № 22-ц/818/610/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1,

боржник: ОСОБА_2,

зацікавлена особа: Київський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник ОСОБА_2, за апеляційною скаргою Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року в складі судді Попрас В.О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській областів якому просила визнати протиправними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року ВП № 52155902 та скасувати вищевказану постанову; визнати протиправною постанову від 19.04.2018 року, винесену начальником Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52155902 та скасувати її в повному обсязі; зобовязати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, а у разі його відсутності іншу посадову особу, відновити виконавче провадження № 52155902, здійснити всі необхідні заходи, передбачені чинним законодавством для фактичного виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року по справі № 640/1620/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 826,55 грн. згідно з виконавчим документом від 29.08.2016 року.

Позов мотивовано тим, що 23.03.2018 року було отримано постанову від 26.12.2017 року ВП № 52155902, винесену старшим державнимвиконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. При винесенні даної постанови державний виконавець керувався пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 04 квітня 2018 року заявник на адресу Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області направив скаргу про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року ВП № 52155902. 18 червня 2018 року було отримано постанову від 19 квітня 2018 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52155902, винесену начальником Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні скарги. З вказаними постановами від 26.12.2017 року про повернення виконавчого документа ат від 19.04.2018 року про перевірку законності виконавчого провадження заявник не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки при прийнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, не вжито всіх заходів примусового виконання рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Наявні в матеріалах справи запити державного виконавця та акт не підтверджують факту належного виконання рішення, оскільки не було витребувано відомостей про інші доходи, кошти, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Не зясовано чи є у боржника кошти на рахунках у банках чи фінансових установах. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в наявності були відповіді не за всіма запитами, які були зроблені державним виконавцем. Старшим державним виконавцем не вжито повноти заходів для примусового виконання рішення, які передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Акт старшого державного виконавця від 22.12.2017 року про відсутність ліквідного майна боржника не відповідає вимогам закону та не може підтверджувати факту відсутності майна боржника ОСОБА_2 Під час здійснення перевірки законності виконавчого провадження ВП № 52155902 начальником Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області було проігноровано вказані факти порушення вимог чинного законодавства при винесенні постанови від 26.12.2017 року.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Старший державнийвиконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 надав письмові заперечення, в яких скаргу не визнає та просить відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до поданих до суду заперечень посилався на те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року винесена після вжиття заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Пунктом 2 даної постанови стягувачу надається право повторно предявити даний виконавчий документ до виконання у строк до відділу. Винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2017 року відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, заяв про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2018 року скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Київського ВДВС міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року ВП № 52155902 та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року ВП №52155902.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 19.04.2018 року, винесену начальником Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52155902.

Зобовязано старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження № 52155902, здійснити всі необхідні заходи, передбачені чинним законодавством для фактичного виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року по справі № 640/1620/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 826,55 грн. згідно з виконавчим документом від 29.08.2016 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням, старший державний виконавець Київського ВДВС міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дії, вчиненні старшим державним виконавцем Марченком О.М. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2017 року відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Вказує, що висновок районного суду про неповноту розшуку майна боржника не відповідає дійсності, оскільки державним виконавцем були неодноразово направлені запити до установ відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», однак майна, рахунків, належного боржнику виявлено не було, встановлено також, що боржник не працює та пенсію не отримує.

Крім того, зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови та Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу надається право повторного предявлення даного виконавчого документа до виконання у строк до 26.12.2020 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження здійснення в повному обсязі заходів щодо розшуку майна боржника.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно розяснень, які містяться у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року стягнуто з стягнуто з ПАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування за спричинені збитки в наслідок ДТП в розмірі 115 310,01грн.; стягнуто з ПАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 826,55 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 826,55 грн.

На виконання рішення суду Київським районним судом м. Харкова 29 серпня 2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 826,55грн., який ОСОБА_1 предявлено до виконання до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 07 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52155902.

26 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Постановою начальника Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 від 19 квітня 2018 року про результати перевірки законності виконавчого провадження визнано дії старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_3 в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу за номером ВП №52155902 такими, що вчинені у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»; в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у державного виконавця не було законних підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки останнім не було направлено жодного запиту з метою виконання рішення суду щодо стягнення судового збору в розмірі 826,55грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 10, ч.1, 2 ст. 18, ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим, державним виконавцем не було відповідних заходів передбачених ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду щодо стягнення судового збору.

Як вбачається із наданих до заперечень державним виконавцем ксерокопій матеріалів виконавчого провадження, більша частина цих матеріалів стосується іншого виконавчого провадження №52155474 (щодо стягнення заборгованості в розмірі 115 310,01грн.), що стосується направлення запитів до відповідних установ для зясування майнового стану боржника в рамках даного виконавчого провадження №52155902 (щодо стягнення судового збору в розмірі 826,55грн.), то будь-яких доказів на підтвердження вчинення таких державним виконавцем не надано, як і не надано доказів вчинення інших дій направлених на виконання рішення суду.

Для примусового виконання рішення суду державний виконавець, відповідно до п.п. 4, 13, 14, 15, 19, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" наділений наступними правами, зокрема: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Державний виконавець не звертався до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду або погашення заборгованості; не направлено та не отримано від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність у боржника рахунків у банках та наявність на них грошових коштів, на які можливо було б звернути стягнення в рахунок виконання рішення суду; не здійснено виклику боржника, у разі необхідності його привід.

Крім того, як свідчать матеріали виконавчого провадження виконавче №52155902 провадження було відкрито 07 вересня 2016 року; з цього часу державним виконавцем не було вчинено відповідних дій направлених на виконання рішення суду.

За таких обставин задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що державним виконавцем не було вчинено всіх дій по розшуку майна боржника.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.2 ст.451 ЦПК України).

Оскільки скарга ОСОБА_1 є обгрунтованою, її доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, державних виконавцем вона не спростована, порушене право ОСОБА_1 підлягає поновленню шляхом відновлення виконавчого провадження №52155902 та здійснення по ньому всіх необхідні заходів, передбачених чинним законодавством для фактичного виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 квітня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_6