Справа № 752/9713/16-ц
Провадження №: 2/752/242/19
27 березня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
у червні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 89 772,44 грн., а також судових витрат.
Свої вимоги мотивувало тим, що 25.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № K3R0GK15006772, за умовами якого банк зобов'язався надати останньому кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строку з 25.04.2008 року по 25.04.2023 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 302 108,16 грн. на наступні цілі: у розмірі 250 000,00 грн. на придбання нерухомості, у розмірі 7 500,00 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1 538,01 грн. - страхування майна, 1 250,00 грн. - особисте страхування, а також у розмірі 41 820,15 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених цим договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,42% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткових моніторингу згідно умов договору, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.
Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, ОСОБА_1, в свою чергу, умови договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості, котра станом на 19.05.2016 року склала 114 260,71 грн., з яких: 79 590,69 грн. - заборгованість за кредитом, 24 488,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 633,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8 547,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
Тому, остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № K3R0GK15006772 від 25.04.2008 року в розмірі 89 772,44 грн., з яких: 79 590,69 грн. - заборгованість за кредитом, 1 633,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8 547,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.
Ухвалою від 20.07.2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 26).
Ухвалою від 11.02.2019 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 70-71).
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судом, 25.04.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № K3R0GK15006772, за умовами якого банк зобов'язався надати останньому кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строку з 25.04.2008 року по 25.04.2023 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 302 108,16 грн. на наступні цілі: у розмірі 250 000,00 грн. на придбання нерухомості, у розмірі 7 500,00 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1 538,01 грн. - страхування майна, 1 250,00 грн. - особисте страхування, а також у розмірі 41 820,15 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених цим договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,42% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткових моніторингу згідно умов договору, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 9-13).
Кредитний договір недійсним в установленому законом порядку не визнаний.
Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано.
Пунктом 8.1. договору визначено, що періодом сплати вважати період з «25» по «30» число кожного місяця, погашення заборгованості здійснюється щомісяця щомісячним платежем у розмірі 4 238,63 грн. згідно графіку погашення кредиту.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Судом встановлено, що банк на виконання умов укладеного кредитного договору надав відповідачу обумовлену в останньому грошову суму (а.с. 16), в той же час відповідач не належним чином виконує свої зобов'язання за укладеним договором.
Вказане, так само як і факт наявності, заборгованості ОСОБА_1 не заперечено, в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 19.05.2016 року склала 114 260,71 грн., з яких: 79 590,69 грн. - заборгованість за кредитом, 24 488,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 633,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8 547,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 3-8).
При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов'язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами.
Останній відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1. про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та доведеним.
Звернувшись до суду, банком заявлена вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості лише у розмірі 89 772,44 грн., з яких: 79 590,69 грн. - заборгованість за кредитом, 1 633,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8 547,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач в період з 27.03.2015 року до 03.04.2016 року перебував у лавах Збройних Сил України у зв'язку із мобілізацією (а.с. 38-42).
Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахована банком пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 8 547,95 грн., нарахована саме за період з 27.03.2015 року до 03.04.2016 року, тобто під час, коли відповідач був мобілізований.
З огляду на вказане, суд надходить до висновку про те, що заявлені банком вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 79 590,69 грн. - заборгованості за кредитом та 1 633,80 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K3R0GK15006772 від 25.04.2008 року станом на 19.05.2016 року в сумі 81 224,49 грн. (вісімдесят одна тисяча двісті двадцять чотири гривні 49 копійок), з яких: 79 590,69 грн. (сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто гривень 69 копійок) - заборгованість за кредитом, 1 633,80 грн. (одна тисяча шістсот тридцять три гривні 80 копійок) - заборгованість по комісії за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Харсіки Полтавської області, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко