Номер провадження: 22-ц/813/2618/19
Номер справи місцевого суду: 1505/4414/2012
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року про скасування заходів забезпечення позову у складі судді Прийомової О.Ю.

в с т а н о в и в:

У травні 2012 року, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який неодноразово був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

У жовтні 2012 року ОСОБА_5, представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2012 року заява представника ОСОБА_2 задоволена. Накладений арешт на майно, а саме на 1/2 частину садового будинку НОМЕР_4, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, район Лиманський, садівниче товариство «Комунбуд», який належить ОСОБА_3 та на земельну ділянку НОМЕР_4, яка знаходиться за вказаною адресою.

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності.

Також ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль «PEUGEOT 308», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2014 року заява ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволена, накладений арешт у вигляді заборони відчуження на автомобіль «PEUGEOT 308», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

29 вересня 2015 року у порядку забезпечення позову ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме на: машиномісце АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року заява ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволена, накладений арешт на машиномісце АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

У вересні 2017 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_4, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги про порушення прав неповнолітньої дитини і визнання права спільної сумісної власності на нерухоме та рухоме майно.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року позовна заява ОСОБА_4 була прийнята до спільного розгляду та об'єднана зі справою за позовом ОСОБА_2 та за зустрічним позовом ОСОБА_3

Під час розгляду справи до суду від представника позивача, за первісним позовом надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, відповідно до якого представник зазначив, що ухвалою суду від 31 березня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт у вигляді заборони відчуження на автомобіль «PEUGEOT 308», державний номер НОМЕР_1, бежевого кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 від 18.05.2012 року належить ОСОБА_2

Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову та накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG, 2012 року випуску, зареєстрованого 13 січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача також зазначив, що зустрічна позовна заява є надуманою, необґрунтованою, позовні вимоги суперечать одна одній, оскільки відповідач просив суд визнати за нею право власності на 1/2 частку майно, а також стягнути вартість цього майна на її користь.

Усі грошові кошти на рахунку у банку ВАТ «Сбарбанк Росии» були зняті позивачем в період шлюбу та використанні разом із відповідачкою у період шлюбу. Як на момент розірвання шлюбу так і на момент подання зустрічної позовної заяви грошові кошти на вказаних відповідачем рахунках відсутні.

Вимога щодо автомобілю КІА Спектра також є суперечливою, оскільки вказаний автомобіль був придбаний та проданий в період шлюбу за згодою відповідача, що підтверджується картками обліку транспортного засобу, наявними в матеріалах справи.

Стосовно автомобілю автомобілю Hyundai Santafe також зазначив, що він був придбаний за власні кошти позивача та був його особистою приватною власністю за правилом п.3 ч.1 ст. 57 СК України, що підтверджується копією розписки про отримання грошових коштів від 30.03.2010 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 грошові кошти на придбання автомобілю повертав вже після припинення шлюбу.

Також зазначив, що вартість автомобілю Hyundai Santafe 2008 року випуск, коштує 316 900 грн., що підтверджується висновком №18-4556 від 01.11.2018 року.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості квартири від 31.10.2018 року, висновку №18-4517 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню середньої ринкової вартості КТЗ від 31.10.2018 року, висновку №18-4556, судової автотоварознавчої експертизи по визначенню середньої ринкової вартості КТЗ від 01.11.2018 року, загальна вартість майна, на яке накладено арешт складає 3 266 905 грн., що в декілька разів перевищує розмір зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

Представник позивача також зазначив, що ОСОБА_3 не було надано жодних доказів, які б підтвердили намір ОСОБА_6 відчужити майно.

На підставі вищевикладеного, просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2014 року, а також заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року клопотання представника позивача про скасування заходів забезпечення позову задоволено частково. Скасовані заходи забезпечення зустрічного позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року у вигляді арешту накладеного на: автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG, 2012 року випуску, зареєстрованого 13 січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_1. В задоволенні іншої частини клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції для перегляду клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та постановленою з порушенням норм чинного законодавства.

У обґрунтуванні своєї апеляційної ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, оскільки суд не з'ясував всіх обставин справи, що призвело до неправильної ухвали при вирішенні справи, в зв'язку з чим ухвала підлягає скасуванню.

ОСОБА_4 не оскаржує ухвалу суду.

У своєму відзиві ОСОБА_7, представник ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, такою, що суперечить матеріалам справи, ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову вважає законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням вимог процесуального права, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючий суддя, судді - Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 була прийнята до провадження та призначена до розгляду (з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду) на 24 квітня 2019 року (а.с. 81-82 т. 6).

В судове засідання, призначене на 24 квітня 2019 року ОСОБА_2, а також його представник не з'явились, всі були сповіщені належним чином (а.с. 88. 91 т. 6).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 надійшла до суду у грудні 2018 року, апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторони, яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились у судове засідання, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом, відповідно до останніх уточнень просила суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спільно набутого майна, а саме на грошові кошти на рахунках НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, що відкриті в ВАТ «Сбербанк Росии» на загальну суму 317 181,814 грн., де 1/2 частина спільного набутого майна складає 158 590,9 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину грошових коштів в сумі 158 590,9 грн.; визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на 1/2 частину садового будинку с господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СТ «Комунбуд», що набутий по договору купівлі - продажу серії ВКК №758736, що посвідчений приватним нотаріусом Щукіною Л.С. та зареєстрований за №2352 від 26.05.2008 року; визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на земельну ділянку площею 0,05 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СТ «Комунбуд», що набута за договором купівлі продажу серії ВАЕ №2108843 та посвідченого приватним нотаріусом Щукіною Л.С. та зареєстрований за №2352 від 26.05.2008 року; визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на 1/2 частину садового будинку с господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СТ «Комунбуд», що набутий по договору купівлі - продажу серії ВАЕ №2108843 та посвідчений приватним нотаріусом Щукіною Л.С. та зареєстрований за №4-465 від 14.03.2003 року; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спільно набутого майна в саме автомобілю Hyundai Santafe д/з НОМЕР_10 загальною вартістю 22 390,00 дол. США, що складає 630 278,5 грн., де 1/2 частина спільно набутого майна складає 315 139,31 грн. та стягнути вказану суму з відповідача на її користь; стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму судового збору в сумі 1 140,78 грн.; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спільно набутого майна в саме автомобілю КІА Спектра FB 2272, д/н НОМЕР_11 загальною вартістю 373 440,00 російських рублів, що станом на 06.05.2008 року складало 15 690,75 дол. США, що складає 441 694,61 грн., де 1/2 частина спільного набутого майна складає 220 847,31 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину вартості вказаного автомобілю в сумі 220 847,31 грн.; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину рухомого майна у вигляді меблів,побутової техніки та інших предметів домашнього призначення, що були придбанні на території Туречини с. Стамбул позивачем ОСОБА_6, що є суб'єктом права їх спільної сумісної власності, на суму 20 213,40 дол. США, що є 569 007, 21 грн., де 1/2 частина спільно набутого майна складає 284 503,61 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на її користь /2 частину спільно набутого майна в сумі 284 503,61 грн.; визнати спричинення матеріального збитку ОСОБА_3 в розмірі 1 208 940, 00 грн. у зв'язку зі створення позивачем ОСОБА_2 незаконних перешкод в користуванні ОСОБА_3 своїм майно (садови будинком та земельною ділянко) та стягнути вказану суму з позивача на її користь; судові витрати покласти на позивача; задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4; в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, відповідно до якої просила суд визнати за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 1/2 частину садового будинку НОМЕР_4 по договору купівлі - продажу від 26.05.2008 року та на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СТ «Комунбуд»; визнати за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 1/2 частину земельної ділянки НОМЕР_4 по договору купівлі-продажу від 26.05.2008 року за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СТ «Комунбуд»; визнати за ОСОБА_4 вкладення грошей в розмірі 94 996,04 грн. у виробництво пластикових вікон та дверей та вкладення грошей в будівництво будинку НОМЕР_4; визнати за ОСОБА_4, право власності на 1/2 частку садового будинку НОМЕР_4 по договору купівлі-продажу серії ВКК №758736, 1/2 частки будинку з господарчими спорудами за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СТ «Комунбуд» та грошей за які були придбані будівельні матеріали та зроблена добудова цього майна, приюцидійність ОСОБА_4 на 1/2 частку садового будинку НОМЕР_12 по договору від 14.03.2003 року купівлі-продажу серії ВАЕ №108842.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2012 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на: 1/2 частину садового будинку НОМЕР_4, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район, СТ «Комунбуд», який належить ОСОБА_3 та на земельну ділянку НОМЕР_12, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, СТ «Комунбуд», яка належить ОСОБА_3

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2014 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт у вигляді заборони відчуження на автомобіль «PEUGEOT 308», державний номер НОМЕР_1, бежевого кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 від 18.05.2012 року належить ОСОБА_2

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на: машиномісце АДРЕСА_2, яке на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03. 2014 року належить ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову було задоволено та накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG, 2012 року випуску, зареєстрованого 13 січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи частково клопотання представника позивача про скасування заходів забезпечення позову та скасовуючи заходи забезпечення зустрічного позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року у вигляді арешту накладеного на: автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG, 2012 року випуску, зареєстрованого 13 січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що суд вирішуючи питання про забезпечення позову має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

П. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із уточнень зустрічних вимог ОСОБА_3, загальна сума, яку вона просить стягнути з позивача ОСОБА_6 на її користь складає - 1 981 438,70 грн.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості житлової двокімнатної квартири АДРЕСА_1, на яку ухвалою суду від 11.09.2018 року накладено арешт, її вартість складає 2 217 305,00 грн.

Відповідно до Висновку №18-4517, що складений 31.10.2018 року середня ринкова вартість автомобілю VOLKSWAGEN TOUREG, 2012 року випуску, на який ухвалою суду від 11.09.2018 року накладено арешт, станом на 30.10.2018 року становить 732 700,00 грн.

Отже, вартість майна на яке вже накладено арешт ухвалою суду від 11.09.2018 року становить - 2 950 005 грн., що дійсно значно перевищує вимоги ОСОБА_3 по зустрічному позову про стягнення суми в розмірі 1 981 438,70 грн.

На підставі викладеного, суд вірно зазначив про необхідність часткового задоволення клопотання представника позивача, скасувавши заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 11.09.2018 року, оскільки вони дійсно не є співмірними із заявленими вимогами та їх вартість значно перевищує ціну зустрічного позову ОСОБА_3

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ухвалами суду вже накладено арешт на 1/2 частину спірного садового будинку та земельну ділянку, заборонено відчуження на автомобіль «PEUGEOT 308», накладено арешт на машиномісце АДРЕСА_2, яке на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2014 року належить ОСОБА_2, що є співмірним із заявленими вимогами, тому що підстав у суду для їх скасування не має, такі підстави позивачем не наведені.

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано задовольнив частково клопотання про скасування заходів забезпечення позову та скасував заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що відповідач та третя особа не були судом першої інстанції сповіщені належним чином про судове засідання на 09.11.2018 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки про слухання справи на 09.11.2018 року ОСОБА_3 була повідомлена належним чином, про те, що до суду від представника позивача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову відповідачу було відомо, оскільки судом було наданої їй час для ознайомлення з клопотанням про скасування заходів позову, однак після оголошення перерви в судове засідання ОСОБА_3 09.11.2018 року не з'явилася, та причини неявки суду не повідомила, та суд у відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянув клопотання за її відсутності. Стосовно неповідомлення судом третьої особи ОСОБА_4 про судове засідання суд зазначає, що ОСОБА_4 до суду раніше була подана заява, в якій вона просила судове засідання провести у її відсутність, ОСОБА_4 про судове засідання на 07.11.2018 року була повідомлена, та у відповідності до ст. 44 ЦПК України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається, тобто ОСОБА_4 повинна була цікавитися рухом справи, що нею зроблено не було, а про те, що справа розглядається в суді її було відомо, на підставі вищевикладеного, суд при розгляді клопотання про скасування заходів забезпечення позову вирішив розглядати його у відсутність відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову не зверталася.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

УхвалуБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2018року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець