ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/45/18

провадження № 22-ц/4809/695/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2018 року у складі судді Ясінського Л.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалося на те, що 15 жовтня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №500312341, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 13650 грн. під 25 % річних з датою остаточного повернення 16.10.2015 року. Додатком до договору є графік платежів.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» (далі іменоване Клієнт) і ТОВ «Дата Майнінг Груп» (далі іменоване Фактор) укладений договір факторингу. За умовами договору Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги (надалі Права) до боржників за кредитними договорами перелік яких міститься в Додатку № 1.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» (далі іменоване Клієнт) і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі іменоване Фактор) укладений договір факторингу. За умовами договору Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами перелік яких міститься в Додатку № 1-1.

10 жовтня 2016 року сторони підписали акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.10.2016.

Згідно витягу з додатку № 1-1 до договору факторингу від 10.10.2016 заборгованість ОСОБА_4 за договором №500312341 від 15 жовтня 2012 року складає 41876,33 грн,, в тому числі: за кредитом - 13391,65 грн, за процентами та комісією - 14334,68 грн, пенею/штрафом/неустойкою - 14150 грн., які товариство просить стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2018 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» 41876,33 грн та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що при ухваленні рішення місцевим судом були порушені норми як процесуального так і матеріального права. Суд не звернув уваги на те, що із наданих позивачем розрахунків заборгованості неможливо встановити за який саме період часу вона нараховувалася та за якою відсотковою ставкою. Крім того, суд не застосував позовну давність.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

15 жовтня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №500312341, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 13650 грн. під 25 % річних з датою остаточного повернення 16.10.2015.

Додатком до договору є графік платежів, який також підписаний сторонами.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладений договір факторингу № 1.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу.

10 жовтня 2016 року сторони підписали акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.10.2016.

Згідно витягу з додатку № 1-1 до договору факторингу від 10.10.2016 заборгованість ОСОБА_4 за договором №500312341 від 15 жовтня 2012 року складає 41876,33 грн, з яких: за кредитом - 13391,65 грн, за процентами та комісією - 14334,68 грн, пенею/штрафом/неустойкою - 14150 грн.

У зв'язку з доведеністю позовних вимог суд дійшов висновку про стягнення кредитної заборгованості з відповідача у повному обсязі.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу.

Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач належним чином умови договору від 15 жовтня 2012 року за №500312341 не виконала, у зв'язку із чим станом на 10 жовтня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 41876,33 грн,, з яких: за тілом кредиту - 13391,65 грн, за процентами 2254,43 грн, комісією - 120890,25 грн, та штрафом/неустойкою - 14150 грн (а.с.13).

Разом з тим, є помилковим стягнення з відповідача відсотків та неустойки, нарахованих за кредитним договором, після спливу строку дії кредитного зобов'язання, тобто після 15 жовтня 2015 року, оскільки банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені), що передбачено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Спірний кредитний договір встановлює окремі зобов'язання (додаток №1 до договору (а.с.8), які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, тому незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу.

Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Згідно п.2.3 кредитного договору кінцевою датою повернення коштів, тобто виконання зобов'язання є 16 жовтня 2015 року.

Таким чином, починаючи із зазначеної дати розпочався перебіг строку позовної давності за спірним кредитним зобов'язанням, і, оскільки, до 29 грудня 2017 року - дня звернення банку з позовом до суду, трьох років не пройшло, тому заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та штрафом підлягає стягненню в межах позовної давності, а саме з 29 грудня 2014 року до 16 жовтня 2015 року. Слід зазначити, що проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2254,43 грн нараховані позивачем у межах позовної давності.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного суду України висловленій в постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року.

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно не застосував наслідки спливу строку позовної давності, незважаючи на те, що у справі заявлено про її застосування (а. с. 134-136).

Таким чином, з урахуванням позовної давності, з відповідача на користь банку підлягає стягненню залишок заборгованості по: тілу кредиту в розмірі 4859,93 грн, виходячи з розрахунку (441,48 + 450,68 + 460,7 + 469,65 + 475,22 + 492,90 + 499,61 + 508,92 + 521,35 + 540,05 = 4859,93) та штрафу у розмірі 3500 грн з розрахунку (350 + 350 + 350 + 350 + 350 + 350 + 350 + 350 + 350 + 350= 3500).

Згідно частин четвертої, п'ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, а у відповідності до частини восьмої статті 18 Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, умови кредитного договору, які передбачають стягнення зі споживача щомісячної комісії є нікчемними та не потребують визнання недійсними.

Але, встановивши плату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Отже, позивач нарахував у рахунок погашення заборгованості комісію за послуги, що супроводжують кредит в розмірі 120890,25 грн за рахунок відповідача, що є незаконним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16, яка є обов'язковою для всіх судів України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим допустив неповне з'ясування обставин справи.

Заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо відсутності, на думку позивача, підстав для застосування позовної давності у зв'язку з тим, що строк позовної давності має відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після 10 жовтня 2016 року не ґрунтуються на законі.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту в розмірі 4859,93 грн, процентів у розмірі 2254,43 грн, штрафу у розмірі 3500 грн, а всього 10614,36 грн. та відмови у задоволенні решти позовних вимог.

Про судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір підлягає стягненню: пропорційно задоволених позовних вимог, що у відсотках складає 25,3%, тому є всі підстави для стягнення: з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви - 404,80 грн, а з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги - 1792,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитом (тіло) в розмірі 4859,93 грн, процентами за користування кредитом в розмірі 2254,43 грн, штрафом у розмірі 3500 грн, а всього 10614,36 грн та компенсацію судового збору в розмірі 404,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_4 1792,80 грн. компенсації судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2019 року.

Головуючий суддя А. М. Головань

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко